NORA ROBERTS

A Hold könnyei

1

Írország. Költők és legendák, álmodozók és lázadók földje. Átszövi, körülveszi őket a muzsika. Táncra perdítő vagy megindító, harcra serkentő vagy szerelmet ébresztő muzsika. Régmúlt időkben a hárfások beutazták az országot, ételeit, szállásért vagy némi aprópénzért.

A hárfások és a seanachais - mesemondók - mindig is szívesen látottak voltak ott, ahova mentek, lett légyen az kunyhó, vagy fogadó, vagy éppen tábortűz. Lelkükben hordozták tehetségüket, amelyet még a zöld dombok alatti tündérpalotákban is nagyra becsültek.

És sokra tartanak még ma is.

Egyszer, nem is olyan régen egy mesemondó érkezett egy tengerparti csendes kis faluba, ahol örömmel fogadták. És itt szerelemre és otthonra lelt.

Egy hárfás is élt közöttük, akinek volt otthona, amelyben elégedetten éldegélt. De a szívét még nem találta meg.

Zene szólt a fejében. Néha lágyan és álmodozón, mint szerelmes suttogás, máskor harsányan vagy nevetve. Mint régi barát, aki behív a kocsmába egy korsó sörre. Máskor édes volt a dal, vagy vad, esetleg kétségbeesett könnyekkel terhes. De gondolataiban mindig zene szólt. És gyönyörűséggel töltötte el, hogy hallhatja.

Shawn Gallagher beérte azzal, amit az élete nyújtott. Akadt olyan vélemény, miszerint azért nem vágyik többre, mert ritkán ébred fel álmodozásából, hogy lássa, mi van körülötte. Shawn jólelkűen rájuk hagyta.

Világát muzsikája és családja, otthona és fontosnak érzett barátai tették ki. Minek is érdekelné ezeken túl bármi is?

Családja nemzedékek óta Írországban, a Waterford megyei Ardmore nevű falucskában lakott. Emberemlékezet óta a Gallagherek itt vezették a kocsmát, ahol korsóban vagy pohárban mérték a sört, mellé tisztes adag ételt adtak, és egy hangulatos zugot a beszélgetéshez.

Amióta csak szüleik letelepedtek Bostonban, Shawn bátyjára, Aidanra hárult az üzletvezetés gondja. Shawn Gallagher-nek ez nagyon is ínyére volt, mivel köntörfalazás nélkül elismerte, hogy nemcsak egyáltalán nem ért az üzlethez, de nem is akar érteni. Beéri azzal, ha a konyhában úr lehet, a főzés ugyanis megnyugtatja, mondta.

Muzsika töltötte be minden percét, vagy odakint a kocsmában, vagy bent a fejében, miközben eleget tett a rendeléseknek, vagy a napi menüt állította össze.

Persze az is előfordult, hogy a húga, Darcy - akinek a család energiájából és becsvágyából az oroszlánrész jutott - akkor lépett be a konyhába, amikor Shawn épp egy ragut főzött vagy szendvicset készített, és civakodni kezdett.

De ez csak felpezsdítette.

Nem tiltakozott, ha be kellett segítenie a kiszolgálásba, kivált, ha szólt kint a zene, vagy tánc is volt. És zárás után siránkozás nélkül nekiállt takarítani, mert Gallagherék tisztán tartották a kocsmát.

Kedvére való volt az ardmore-i élet: kényelmes folyása, az égre törő sziklák és a tágas tenger, az árnyékot vető magas hegyekig zölden hullámzó dombhátak. A Gallagherek-re jellemző kóborlási vágy teljességgel hiányzott belőle. Shawn kétségtelen gyökeret eresztett Ardmore homokos talajában.

Nem fűtötte a vágy, hogy világot lásson, ahogy bátyja, Aidan tette, vagy ahogy Darcy húga gyakran álmodozott róla. Minden, amire szüksége volt, a kisujjában volt. És nem látta értelmét, hogy a véleményén változtasson.

Bár bizonyos szempontból mégis változtatott, vélte.

Amióta az eszét tudta, a tengert látta, ha az ablakán kitekintett. Ott volt előtte, tajtékot vetett a homokos parton, csónakok pettyezték, akár viharos volt, akár nyugodt, akár e két véglet közt bármilyen. Illata volt az első, amit belélegzett, amikor reggel kihajolt nyitott ablakán.

De amikor bátyja múlt ősszel elvette a csinos jenkit, Jude Frances Murrayt, helyesnek látszott némely változtatást végrehajtani.

A Gallagher - hagyományok szerint az elsőnek házasodó fiúra szállt a családi otthon. Ezért aztán velencei nászútjuk után Jude és Aidan beköltöztek a faluvégi zegzugos házba.

Shawn és Darcy választhattak a kocsma feletti lakás és a kis ház között, amely Jude családja Fitzgerald - ágának tulajdonában volt. Darcy inkább a lakás mellett döntött. Rákényszeríttette Shawnt és akit még csodaszép ujja köré tudott csavarni, hogy részt vegyen a lakás felújításában és a cipekedésben, amíg Aidan egykor gyéren bútorozott otthonát valóságos kis palotává nem varázsolta.

Shawnnak nem volt ellene kifogása.

Szívesebben lakott a Tündérdombon álló kis házban, ahonnan kilátás nyílt a sziklákra és a kertre, és ahol áldott csend vette körül.

A kísértetet sem bánta, akivel otthonát megosztotta.

Még nem látta ugyan, de tudta, hogy ott van. Lady Gwen tündér szerelmesét siratta, akit elutasított, és aki azt várta, hogy leteljen az átok, és mindketten felszabaduljanak a varázs alól. Shawn ismerte a fiatal lány történetét, aki háromszáz éve lakott ugyanabban a házban, ugyanazon a dombon, ahol most ő.

Garrick, a tündérkirály beleszeretett Lady Gwenbe, de ahelyett, hogy szavakat adott volna, a szívét ajánlotta volna fel, megmutatta a lánynak, milyen nagyszabású életet tudna nyújtani neki. Háromszor környékezte meg Lady Gwent, ezüstiszákjából háromszor terített lába elé drágaköveket: gyémántokat a nap tüzéből, gyöngyöket a hold könnyeiből, végül a tenger szívéből kitépett zafírokat.

De Lady Gwen mindannyiszor visszautasította; kételkedett a tündérkirály szerelmében és saját sorsában. A legenda szerint a drágakövekből, amelyeket a tündérkirály elébe szórt, lettek azok a virágok, amelyek most a kis ház ajtaja előtt virultak.

De most szunnyadnak, gondolta Shawn. A partvidéket uraló téli hidegben, a földben alusszák álmukat. A sziklák, ahol a helybeliek szerint a hölgy gyakran sétál, csupaszon, ridegen magasodtak a komor ég alatt.

Vihar készülődött, és csak a kellő pillanatra várt, hogy kitörjön.

Csípős idő volt, szél rázta az ablakokat, surrant be a réseken, hogy lehűtse a házat. Shawnt nem zavarta a szél, mert begyújtott a konyhai tűzhelybe, és forró tea gőzölgött előtte. Még szerette is nyegle muzsikáját, amit a konyhaasztal mellett üldögélve hallgatott, miközben kekszet majszolt, és szöveget próbált írni egy korábban komponált dallamhoz.

Egy óra múlva kellett csak a kocsmában lennie, de hogy biztosan oda is érjen, beállította a tűzhely időkapcsolóját, és biztos, ami biztos, a hálószobában levő ébresztőórát. Miután nem volt senki, aki felrázza őt álmodozásából, és rászóljon, hogy ideje szednie az irháját, hajlamos volt teljesen megfeledkezni az időről.

Mivel azonban Aidant bosszantotta, ha elkésik, Darcynak pedig lehetőséget adott, hogy rajta köszörülje a nyelvét, Shawn igyekezett tartani magát az időrendhez. A gond csak az volt, hogy ha elmélyült a zenében, még az órák csörgése és sípolása sem térítette magához, és így is, úgy is elkésett.

Most is épp muzsikában úszott. Egy fiatal és magabiztos szerelmi dalban. Ami Shawn érzése szerint szeszélyes, akár a szél, de elragadó, míg tart. Táncmuzsika, amihez gyors láb és kacérság kell.

Egyszer, ha majd még csiszol rajta, kipróbálhatná a kocsmában is, gondolta. Ha rá tudja venni Darcyt, hogy elénekelje. Darcy hangja pontosan megfelel a dal hangulatának.

Kényelmesebben ült az asztalnál, semhogy bemenjen a nappaliba, ahova bezsúfolta a régi zongoráját, amikor beköltözött. Lábával a taktust verte, s közben a szövegen igazított.

Nem hallotta, hogy valaki dörömböl az ajtón, hogy csizmás lábak csattognak végig a bejárattól a konyháig vezető folyosón, sem azt, hogy valaki halkan káromkodik.

Tipikus, gondolta Brenna. Már megint valami álomvilágban kószál, és tudomást sem vesz a valóságról. Nem is érti, minek vesződött a kopogással - egyébként is gyerekkoruk óta ki-be szaladgálnak egymás otthonában, tette hozzá gondolatban.

Igaz, már nem gyerekek, és inkább kopog, mint hogy olyankor törjön rá Shawnra, amikor nem kellene.

Amennyire ő, Brenna tudja, akár nő is lehetne nála. A pasi úgy vonzza a nőket, mint lekvár a darazsakat. Nem mintha szükségszerűen édes lenne. Bár az is tud lenni.

Istenem, de szép! - futott át a fején a kósza gondolat, amiért rögtön megutálta magát. Végtére is nehéz nem észrevenni, mentegette magát.

Gyönyörű fekete haja kicsit rendetlen, mert sosem jutott eszébe, mikor van itt az ideje, hogy borbélyhoz menjen. Kék szemének nyugodt és álmodozó a pillantása, bár ha valami felpiszkálja, Brenna tapasztalatból tudta, hogy egyformán tud tüzes és jeges is lenni. Hosszú, sötét szempilláiért Brenna négy húga a lelkét is eladta volna, telt, erélyes száját meg mintha csak hosszú csókokra és lágy szavakra teremtették volna. Ezt persze nem első kézből tudja. De hallotta hírét.

Orra egyenes, és csak enyhén görbe egy hosszú egyenes labdától, amit ő, Brenna ügyesen ütött úgy tíz éve, amikor amerikai baseballt játszottak.

Mindent összevetve egy tündérmesékbe illő királyfi arca, szögezte le magában Brenna. Nagyszerű küldetésben járó nemes és nagylelkű lovagé. Vagy egy kissé toprongyos angyalé. Hozzá a magas és szikár test, a csodálatos, széles tenyerű kéz hosszú művészujjakkal, a hang, amely tőzeg tüzénél átmelegedett whiskyre emlékeztet. Nem semmi, gondolta Brenna.

No persze őt egyáltalán nem érdekli, vagyis nem különösebben. Csak éppen sokra tartja, amit tökéletesnek alkottak.

Hogy hazudik, gondolta. Még önmagának is.

Vágyódik utána, még jóval korábbról, hogy tizennégy éve eltalálta az akkor tizenkilenc éves Shawnt a baseball-labdával. És mire huszonnégy lett, a vágyódás valami szenvedélyesebb, forróbb, nyugtalanítóbb érzéssé fajult.

Nem mintha Shawn valaha is nőnek nézte volna.

Nem is baj, gondolta Brenna, és egyik lábáról a másikra helyezte át a testsúlyát. Nincs ideje, hogy olyanok után ácsingózzék, mint Shawn Gallagher. Van neki munkája épp elég.

Gúnyos vigyorra húzta a száját, aztán szándékosan leengedte a szerszámosládáját, majd végül hatalmas csörömpöléssel földre ejtette. Shawn úgy ugrott fel, mint egy puskalövéstől felriasztott nyúl. Brenna elégedetten nyugtázta az eredményt.

- Jesszusom! - Shawn hátralökte a székét, kezét szívére szorította, mintha az megállt volna és újra kellene indítani. - Mi történt?

- Semmi - vigyorgott tovább gúnyosan Brenna. - Kétbalkezes! - tette hozzá negédesen, majd ismét felkapta ütött-kopott szerszámosládáját. - Jól megijesztettelek, mi?

- Majd szörnyethaltam.

- Hát, ami azt illeti, kopogtam, de nem vetted a fáradságot, hogy ajtót nyiss.

- Mert nem hallottalak. - Kifújta a levegőt, hátravetette a haját, és összevont szemöldöke alól kutató pillantással méregette Brennát. - Szóval itt az O'Toole. Ezek szerint valami bedöglött?

- Olyan az agyad, mint a lyukas szita. - Brenna kibújt a kabátjából, és egy szék hátára kanyarította. - Már egy hete nem működik a sütőd - emlékeztette a férfit, és fejével a tűzhely felé intett. - Most érkezett meg az alkatrész, amit rendeltem. Megjavítsam vagy ne?

Shawn beleegyezésképp morgott valamit, és kezével a tűzhelyre legyintett.

- Keksz? - kérdezte Brenna, amikor elment az asztal mellett. - Miféle reggeli ez egy felnőtt férfinak?

- Kéznél volt. - Shawn úgy mosolygott rá, hogy Brenna legszívesebben megölelte volna. - Reggelente többnyire nem bajlódom a főzéssel, de ha éhes vagy, összeütök valamit kettőnknek.

- Hagyd csak, reggeliztem már. - Brenna letette a ládáját, és kotorni kezdett benne. - Tudod, hogy anyám mindig többet főz a kelleténél. Boldoggá tennéd, ha bármelyik reggel átjönnél, és tisztességesen bereggeliznél nálunk.

- Fellőhetnél egy világítórakétát, amikor anyád palacsintát süt. Egy teát iszol azért? Még forró.

- Szívesen. - Kiválasztotta a szerszámokat, elővette az új alkatrészt, és közben Shawn lábát figyelte, ahogy fel-alá járkált a konyhában. - Mit csináltál? Zenét írtál?

- Egy dalhoz keresgélem a szavakat - felelte Shawn szórakozottan. Szeme megakadt egy fekete, csillogó tollú madáron, amely magányosan szárnyalt az ólomszürke égen. - Zordnak fest az idő ma.

- Úgy bizony, ráadásul nyirkos is. Még alig köszöntött be a tél, és már azt kívánom, bárcsak túl lennénk rajta.

- Ez majd átmelegíti a csontjaid. - Leguggolt Brenna mellé egy bögre teával. amit Brenna ízlésének megfelelően erősen, sok cukorral készített el.

- Kösz. - Brenna ujjai rákulcsolódtak a bögrére, és a meleg lassan átjárta a kezét.

Shawn ott maradt mellette, itta a teáját, térdük barátságosan összekoccant. - Szóval, mihez kezdesz ezzel a rakás ócskavassal?

- Mit izgat, ha egyszer működik?

Shawn felvonta a szemöldökét.

- Ha tudom, mit javítasz rajta, legközelebb magam is nekiláthatok.

Brenna úgy nevetett, hogy kénytelen volt lehuppanni a lenekére, nehogy felboruljon.

- Még hogy te?! Hisz a letört körmöd sem tudnád kiigazítani!

- Már hogyne tudnám. - Shawn vigyorogva úgy tett, mintha lerágná a körmét, amivel megint megnevettette Brennát.

- Ne izgasson, mit művelek a sütő zsigereivel, én meg nem kérdem, mit sütsz benne legközelebb. Végtére is mindkettőnknek más-más erényei vannak.

- Pedig volt már csavarhúzó a kezemben - vett ki egyet a ládából Shawn.

- Ahogy én is fogtam már főzőkanalat. De tudom, melyik áll jobban a kezemben.

Kivette Shawntól a szerszámot, aztán változtatott a helyzetén, bedugta fejét a sütőbe, és munkához látott.

Kicsi a keze, gondolta Shawn. Törékenynek is hihetné az ember, ha nem tudná, mire képes. Shawn sokszor látta, amint kalapál, fúróval dolgozik, fagerendákat cipel vagy megszorít egy-egy csövet. Ezek a repkedő tündérkezek az esetek többségében tele vannak kaszabolva, karmolva, vagy lejött róluk imitt-amott a bőr.

Kicsi a munkához, amit választott, jobban mondva, ami őt választotta, gondolta, amikor felegyenesedett. Shawn tisztában volt az okkal. Brenna apja ezermester, és legidősebb lánya rá hasonlít. Ahogy a családi krónika szerint Shawn anyai nagyanyjára hasonlít, aki a zene miatt gyakran megfeledkezett a mosásról vagy a tűzhelyen rotyogó ebédről.

Már épp hátralépett volna, amikor Brenna megmoccant, és fenekét mozgatva meglazított egy csavart. Shawn megint felvonta a szemöldökét; automatikus férfias érdeklődés ébredt benne egy vonzó női testrész iránt.

Végül is formás, jó kis teste van, futott át a fején. Amit az ember - ha úgy hozza a kedve - egy kézzel is felkaphat. És ha bárki ezzel próbálkozna, tette hozzá gondolatban, Brenna O'Toole biztos földhöz teremtené.

Erre a gondolatra aztán elvigyorodott.

De ettől még bármikor elgyönyörködhet az arcában. Minden érzés rögtön kiül rá. A szeme élénken csillog, élénkvörös hajánál csak egy árnyalattal sötétebb finom vonalú szemöldöke alatt értelmesen, üvegzölden villog. Szája mozgékony, mindig kész egy futó mosolyra vagy gúnyos vigyorra vagy akár nemtetszését kifejező biggyesztésre. Ritkán festi a száját - vagy ha már itt tartunk, az arcát -, pedig sülve-főve együtt van Darcy- val, aki tökéletes smink nélkül ki nem mozdul a házból.

Határozott vonalú, apró orra van, mint egy koboldnak; gyakran szokta helytelenítőn vagy megvetően ráncolni. Jobbára sapkája alá gyűri a haját, a sapkán meg azt a tündért ábrázoló kitűzőt viseli, amit ő adott neki évekkel ezelőtt, isten tudja, miféle alkalomra. De ha leveszi a sapkát, hatalmas, dús, élénkvörös hajtömeg omlik alá, amelynek fürtjei kedvük szerint kunkorodnak.

De Brennának így áll jól.

Mivel még egyszer látni akarta Brenna arcát, mielőtt elindul a kocsmába, Shawn könnyedén a konyhapultnak dőlt, és töprengő arccal így szólt: - Úgy hallom, újabban Jack Brennannal jársz.

Brenna felkapta a fejét, és alaposan beverte a sütőbe. Shawn arca megrándult a csattanás hallatán, de bölcsen visszatartotta a nevethetnékjét.

- Nem igaz! - Ahogy Shawn remélte, Brenna arca előbukkant a sütőből. Orrán elmázolt koromfolt, s míg fájó kobakját dörzsölgette, fején csáléra csúszott a sapka. - Kitől hallottad?

- Ó, azt hiszem, a fülembe jutott jártamban-keltemben, ahogy ez lenni szokott - felelte megjátszott ártatlansággal Shawn, aztán felhörpintette a teája maradékát, és vállat vont.

- Káposztalé van a fejedben, és egyébként sem hallasz meg soha semmit. Nem járok én senkivel. Nincs időm ilyen marhaságokra. - Brenna bosszúsan dugta vissza fejét a sütőbe.

- No jó, akkor biztos tévedtem. Könnyen előfordulhat, hisz mostanában tele a falu romantikával. Eljegyzések, esküvők és várandós kismamák, amerre az ember néz.

- Mellesleg ez a dolgok rendje.

Shawn kuncogott, aztán odament Brennához, leguggolt mellé, és barátian fenekére tette a kezét, de azt már nem vette észre, hogy Brenna mozdulatlanná merevedik. - Aidan és Jude máris neveket keresgélnek, pedig Jude még csak a második hónapban van. Kedvesek együtt, ugye?

- Igen. - Brennának kiszáradt a szája attól a vágyódástól, ami most veszélyesen hasonlított sürgető vágyra. - Örülök, hogy boldognak látom őket. Jude hisz benne, hogy ez a ház varázzsal teli. Itt szeretett bele Aidanba, itt kezdett új életet, itt írta a könyvét, és tett mindent, amit egyszer rég még álmában is elképzelhetetlennek tartott.

- Ez is jól van így. Van valami ebben a helyben… - mondta mintegy magának Shawn. - Időnként érezhető. Félálomban vagy félig ébren. Valamiféle… várakozás.

Brenna helyre tette az új alkatrészt, és kibújt a sütőből. Shawn fesztelenül végighúzta a kezét Brenna hátán, aztán elvette. - Találkoztál már vele? Úgy értem, Lady Gwen-nel.

- Nem. Néha mintha mozogna a levegő, úgy a látószög szélén, de aztán ha odanézek, nincs ott semmi. - Elhúzódott Brennától, gondtalanul elmosolyodott, és felállt. - Talán nem rám vár.

- Pedig szerintem tökéletes alany vagy egy megtört szívű kísértet számára. - Brenna elfordult, amikor észrevette Shawn meglepett pillantását. - Most már működik majd - mondta, és elfordította a programkapcsolót. - Megnézzük, hogy bemelegszik-e.

- Majd te ellenőrzöd helyettem, ugye, drágám? - Mindketten összerezzentek, amikor megszólalt a sütő időkapcsolója.

- Mennem kell - mondta Shawn, és elzárta.

- Á, szóval ez a riasztóberendezésed?

- Az egyik. - Shawn felemelte az ujját, mire végszóra felharsant ágya mellől az ébresztőóra víg dallama. - A második figyelmeztetés, ami egy perc múlva magától is elhallgat, mivel önműködő. Különben minden alkalommal fel kellene vágtatnom az emeletre, hogy lecsapjam.

- Ha úgy tartja úri kedved, az eszed is tudod használni, mi?

- Vannak jobb perceim. Kint van a macska - jegyezte meg Shawn, és levette kabátját a fogasról. - Ne szánd meg, ha kaparássza az ajtót. Búb tudta, mire vállalkozik, amikor ideköltözött velem.

- Nem felejtetted el megetetni?

- Nem vagyok teljesen idióta - felelte Shawn bosszúság nélkül, és nyaka köré tekerte a sálat. - Van elég ennivalója, de ha nem lenne, a konyhaajtótoknál koldulna. Amúgy is azt tenné, csak hogy szégyent hozzon rám. - Előkotorta a sapkáját, fejébe húzta. - Akkor hát látjuk egymást a kocsmában?

- Minden valószínűség szerint. - Brenna nem sóhajtott fel, míg nem hallotta, hogy becsapódik Shawn után az ajtó.

Esztelenség Shawn Gallagher után epekedni, figyelmeztette magát. Hiába is várná ugyanezt Shawntól. Úgy tekinti, mintha a húga lenne, vagy ami még rosszabb, mint tiszteletbeli öccsét.

És ezért csakis magát hibáztathatja, ismerte el, amikor lenézett kopott munkanadrágjára és összekaristolt bakancsára. Shawn a lányos típust kedveli, ő meg ennek tökéletes ellentéte. Persze feltehetően változtathatna ezen, ha akarna. Darcy, a húgai, no meg ami azt illeti, Jude mellett számos kéretlen tanácsadó segíthetne abban, hogy Brenna OToole-t nővé varázsolja.

De azon túl, hogy utálja az ezzel járó vesződséget, minek is tenné? Ha festenie és cicomáznia kellene magát, hogy vonzó legyen egy férfi számára, akkor az a férfi már nem ahhoz vonzódna, aki ő.

Mellesleg ha rúzst kenne és bizsukat aggatna magára, aztán felvenne egy testhez tapadó rövid ruhát, Shawn valószínűleg halálra nevetné magát, aztán valami akkora ökörséget mondana, ami nem hagyna számára más lehetőséget, mint hogy egy nagyot behúzzon neki. Semmi értelme, döntötte el.

Inkább Darcynak, a nőiesség bajnokának hagyja a piperézkedést. És a húgainak, tette hozzá gondolatban Brenna, akik imádják az ilyesmit, ő meg marad a kaptafánál, azaz a szerszámainál.

Visszament a sütőhöz, kipróbálta különböző hőfokokon, aztán minden eshetőségre a grillsütőt is ellenőrizte. Kikapcsolta, amikor megnyugodott, hogy tökéletesen működik, és elrámolta a szerszámait.

Azonnal távozni akart. Végtére is minek időzne itt? De a barátságos ház maradásra késztette. Mindig is otthon érezte itt magát. Amikor Öreg Maude Fitzgerald még a Tündérdombi-házban élt - annyi évig, hogy Brenna meg sem tudta számolni -, gyakran ellátogatott hozzá.

Amikor Maude meghalt, kis időre Jude költözött ide. Mivel összebarátkoztak, könnyen visszazökkent régi szokásába, hogy olykor, hazafelé menet vagy a faluba tartva beugorjon egy röpke látogatásra.

Fittyet hányt a sürgető kényszerre, hogy a kelleténél gyakrabban nézzen be most, hogy Shawn lakott a kis házban. Pedig nagy volt a kísértés. Szerette a ház nyugalmát, a csinos holmikat, amiket Maude gyűjtött és hagyott a ház minden zegzugában. Jude nem mozdított el semmit, és láthatólag Shawn sem szándékozott ilyet tenni, így a kis nappalit vidámmá tették az üvegholmik, tündérek és varázslók bájos szobrai, otthonosságot kölcsönző könyvek és a színehagyott régi szőnyeg.

Persze most, hogy Shawn a babaháznyi helyre bepréselte a használtan vett spinétet, annyi hely sem maradt, hogy megforduljon az ember. De Brenna úgy érezte, hogy ettől csak bájosabb lett. És Öreg Maude mindig is szerette a zenét.

Elégedett lenne, gondolta, amikor ujjait végigfuttatta az összekarcolt fekete fán.Valaki megint muzsikál a házában. Szórakozottan nézegette a kottákat, amiket Shawn mindig szerteszét hagyott a zongora tetején. Mindig új dalokat ír, vagy épp a régieket csiszolgatja. Összevont szemöldökkel próbálta kisilabizálni a pöttyöket és kacskaringókat. Sajnos nincs különösebb zenei tehetséggel megáldva, gondolta magáról. Csatadalokat még csak elénekel anélkül, hogy a környék összes kutyája kórusban vonyítani kezdene, de a játék az már más lapra tartozik.

Mivel egyedül volt, gondolta, kielégíti a kíváncsiságát. Újra letette a szerszámosládáját, kiválasztott egy kottát, és a zongorához ült. Ajkát rágva megkereste a ciszt, aztán keservesen hangról hangra egy ujjal pötyögtette a dallamot.

Természetesen csodálatosan szép volt. Minden, amit Shawn ír, szép, és még az ő silány játéka sem ölheti ki a dalból a szépséget.

Ehhez a szerzeményéhez - mint sok máshoz - Shawn szöveget is írt. Brenna megköszörülte a torkát, és igyekezett hangját a dallamhoz igazítani.

Ha könnyeket sír a hold magányos éjjelen, Világom földerülne, tudom, ha itt lennél velem. Üres a szívem nélküled, csak emléked van itt, Veled, veled van az éjjel tele, ha a hold könnyezik.

Brenna szünetet tartott, és minthogy senki sem hallhatta, felsóhajtott. Ahogy Shawn minden szerzeménye, ez is meghatotta, de ezúttal talán mélyebben érintette. Igazabban.

Holdkönnyek, gondolta. Gyöngyök Lady Gwennek. Kért szerelem, amelyet nem lehetett viszonozni.

- Milyen szomorú ez, Shawn. Mi lakik benned, amitől ilyen magányos zenét írsz?

Bármennyire is ismerte, erre a kérdésre nem tudta a választ. Pedig szerette volna tudni a választ, mindig is vágyott arra, hogy tudja, mi mozgatja Shawnt. De Shawn nem motor vagy gép, amit szétszedhetne, hogy lássa, hogyan működik. A férfiak bonyolultabb, idegesítőbb rejtélyt jelentettek Brenna számára.

Talán ez a titka és a tehetsége, vélte a lány. Befelé forduló és titokzatos, míg az ő képességei… Lenézett kis ügyes kezeire. Ezeknél egyszerűbbet elképzelni sem lehet.

Ő legalább jól sáfárkodik a tehetségével, tisztességesen megél belőle. De mit kezd Shawn Gallagher azzal a nagy tehetségével? Csak ül és álmodozik. Ha csak egy szemernyi becsvágy fűtené, vagy büszke lenne a műveire, eladná őket, ahelyett hogy irogatja, aztán dobozokban gyűjti őket.

Komolyan fenéken kellene billenteni, amiért elpocsékolja Istentől kapott tehetségét.

De ezen most felesleges rágódnia. Van épp elég más dolga.

Már éppen felállt volna, hogy felvegye ládáját, amikor mozgásra lett figyelmes. Villámgyorsan kiegyenesedett. Rettenetesen szégyellte, hogy Shawn visszajött - mindig otthon felejtett valamit -, és rajtakapja, hogy a zenéjét játssza.

De nem Shawn állt az ajtóban.

A nő haja halványan csillogott, mint az arany, és hosszan omlott földig érő egyszerű szürke ruhájára. Zöld szemének pillantása lágy volt, mosolya olyan szomorú, hogy első látásra is megszakadt tőle az ember szíve.

Brennán gyors egymásutánban felismerés, döbbenet és szédült izgalom futott át. Szóra nyitotta a száját, de bármit is akart mondani, sípoláson kívül nem szakadt fel belőle más, miközben úgy vert a szíve, mint a pöröly.

Kicsit restellte magát, hogy reszket a térde. Újból megpróbálkozott. - Lady Gwen… - sikerült kinyögnie. Már azt is komoly teljesítménynek érezte, hogy ennyi hagyja el a száját egy háromszáz éves kísértet jelenlétében.

Megkövülten nézte az asszonyt, akinek arcán egyetlen ezüstös könnycsepp gördült le. - Szíve a dalában van. - A hang lágy volt, mint a rózsaszirom, de Brenna remegése nem múlt el tőle. - Hallgasd.

- Mit akar… - de Brenna magára maradt, mielőtt befejezhette volna a kérdést. A levegőben enyhe vadrózsaillat érződött.

- Nos hát. Hát igen. - Brennának le kellett ülnie, nem tehetett róla. Visszazöttyent a zongoraszékre. - Nos - ismételte meg, aztán többször is hangosan kifújta a levegőt, míg szíve megszűnt vadul zakatolni.

Amikor érzése szerint már nem remegett úgy a lába, arra gondolt, meg kell az élményt osztania egy bölcs, józan gondolkodású és megértő személlyel. Ezeknek a követelményeknek pedig senki sem felel meg olyan jól, mint az édesanyja.

A hazáig tartó rövid vezetés lecsillapította. Az O'Toole-ház az úttól kissé távolabb állt; a kirakójátékra emlékeztető zegzugos építmény megalkotásában Brenna is tevőlegesen részt vett. Valahányszor édesapja fejébe vette, hogy hozzátold egy szobát, Brenna is lelkesen belevetette magát a bontásba és építésbe. Legszebb emlékei éppen azok voltak, amikor Michael O'Toole mellett dolgozhatott, munka közbeni vidám fütyörészését hallgathatta.

Anyja rozoga, régi autója mögé állt be. Tényleg át kellene már festeniük ezt a roncsot, ötlött szokás szerint Brenna eszébe a gondolat. A kéményekből füst szállt fel.

Odabent szíveslátás, meleg és a reggeli sütés illata fogadta. Anyját, Mollie-t a konyhában találta, ahol épp a frissen sült barna kenyereket húzta ki a sütőből.

- Mami…

- Ó, édes Jézusom, de rám ijesztettél, te lány. - Mollie nevetve csapta le a tepsiket a tűzhelyre, aztán mosolyogva megfordult. Csinos volt az arca, fiatalos és ránctalan, vörös haját, amit lányának is továbbörökített, feje búbján feltornyozta, hogy munka közben ne zavarja.

- Ne haragudj, de megint hangosan szólt a zene - szabadkozott Brenna.

- Szórakoztat, ha egyedül vagyok. - De odanyúlt, hogy lehalkítsa. Betty, sárga kutyájuk a konyhaasztal alatt megfordult és felnyögött. - Hogyhogy ilyen hamar visszajöttél? Azt hittem, dolgod van.

- Volt is. Van is. Még be kell mennem a faluba papának segíteni, de előbb beugrottam a Tündérdombi-házba, hogy megjavítsam Shawn sütőjét.

- Hm… - Mollie visszafordult, hogy kifordítsa a kenyereket a tepsikből, és rátegye őket a rácsra hűlni.

- Shawn előbb elment, mint hogy kész lettem, és egy darabig magam voltam. - Mollie újabb szórakozott hümmögésé-re Brenna egyik lábáról a másikra állt. – Aztán… szóval, amikor már menni készültem, egyszer csak ott állt Lady Gwen.

- Hm… Hogy mondtad? - Mollie végre kezdett odafigyelni. Válla fölött hátranézett Brennára.

- Láttam Lady Gwent. Egy percig vacakoltam a zongoránál, aztán felnéztem, és ott állt a nappali ajtajában.

- Gondolom, biztos megrémültél.

Brennából megkönnyebbülten szakadt fel a sóhaj. Isten áldja az anyját. Mindig olyan okos és józan. - Majd lenyeltem a nyelvem. Bájos, pont olyan, amilyennek Öreg Maude mindig leírta. És szomorú. Szívszaggatóan szomorú.

- Egész életemben reménykedtem, hogy meglátom egyszer. - Mollie gyakorlatiasan két csésze teát töltött, és odavitte az asztalhoz. - De sosem jött össze.

- Tudom, hogy Aidan gyakran emlegette, hogy látta. Aztán Jude is, miután beköltözött a kis házba. - Brenna nyugalmát visszanyerve telepedett az asztal mellé. - Épp előtte beszélgettem róla Shawnnal, és ő azt mondja, nem látta…érezte a jelenlétét, de látni nem látta. Aztán hirtelen ott állt előttem. Szerinted miért?

- Fogalmam sincs, drágaságom. Mit éreztél?

- Óriási döbbenetet, azt hiszem, és szánalmat. Aztán értetlenséget, mert nem tudom, mit értett az alatt, amit nekem mondott.

- Beszélt veled? - Mollie szeme elkerekedett. - Nahát! Sosem hallottam, hogy bárkihez is szólt volna, még Maude-hoz sem. Biztos említette volna. Mit mondott?

- „Szíve a dalában van." Csak ennyit. Meg azt, hogy hallgassam. Mire magamhoz tértem annyira, hogy megkérdezzem, mit akart ezzel mondani, már nem volt ott.

- Mivel Shawn lakik most a házban és az ő zongoráján játszottál, a mondanivalója - szerintem - elég világos.

- De hiszen folyton csak a zenéjét hallgatom. Az ember öt percig nem lehet körülötte anélkül, hogy ne hallaná!

Mollie szóra nyitotta a száját, aztán meggondolta magát, és csak megfogta lánya kezét. Drága Mary Brenna, gondolta. Nehezen ismer fel bármit, amit nem lehet szétszedni és újra összerakni. - Úgy hiszem, ha majd itt az ideje, hogy megértsd, meg is fogod érteni.

- Lady Gwen látványa arra készteti az embert, hogy megpróbáljon segíteni rajta - mormolta Brenna maga elé.

- Jó lány vagy, Mary Brenna. Talán mielőtt a végére jutsz, segíteni is fogsz rajta.

2

Zord, csípősen szeles idő lévén, Shawn az ír hamis gulyáshoz való alapanyagokat készítette elő. A kocsma konyhájának délelőtti csendjét mindig is kedvenc időszakának érezte. Mialatt zöldséget aprított, bárányhúst futtatott meg olajon, kiélvezte az utolsó nyugalmas pillanatokat, mielőtt a kocsma kinyitna.

Perceken belül Aidan is befut, és kérdésekkel bombázza, hogy ezt vagy azt megcsinálta-e, elintézte-e. Aztán Darcy kezd el odafent motozni, jön-megy a feje fölött, a hátsó lépcsőn halkan leszűrődik hozzá a zene, aznapi hangulatának tanúja.

De a Gallagher-kocsma egyelőre még kizárólag az ő birodalma.

Nem kér a vezetés felelősségéből. Ez Aidan reszortja. Shawn hálás volt, amiért második gyermekként látta meg a napvilágot. A kocsma ennek ellenére fontos helyet foglalt el az életében, mint olyan hagyomány, amit még az az első Shamus Gallagher adott tovább örököseinek, aki feleségével együtt az ardmore-i öbölben felépítette a kocsmát, és súlyos ajtaját kitárva vendégszeretetet, menedéket és egy pohár jóféle whiskyt kínált az arra járóknak.

Kocsmáros fiának született, és felfogta, hogy az a dolguk, hogy a vendégnek mindenféle kényelmet nyújtsanak. Az évek során a Gallagher- kocsma neve kezdett egyet jelenteni a kényelemmel, és nevezetessé kezdett válni a zenéjéről, aseisiumól, a hagyományos ír zenéhez kapcsolódó kötetlen kocsmai összejövetelekről, valamint azokról, amikor az ország minden csücskéből fizetett muzsikusokat hívtak meg kötöttebb műsorokra.

Zene iránti szeretetét Shawn a kocsmával együtt örökölte, így a vérében volt. Génjeivel együtt kapta, mint szeme kékjét vagy jellegzetes mosolyát.

Mindennél jobban szerette, ha munka közben az ajtón át beszökött hozzá egy dallam. Igaz, ez gyakran arra késztette, hogy hagyjon csapot-papot, és kimenjen a vendégek közé, hogy csatlakozzon a mulatsághoz. Ugyan mi rossz származik ebből, ha előbb-utóbb mindenki megkapja, amit rendelt?

Ritkán fordult elő - a „soha" már túlzás lett volna, hogy odakozmált valamit, vagy hagyta, hogy jéggé dermedjen az étel, mivel büszke volt a konyhájára és a főztjére.

A lassan felszálló pára kellemes illatánál Shawn a maga ültette-ápolta fűszernövényekből bazsalikomot és rozmaringot tett a sűrűsödő levesbe. A maga termesztette fűszerek új ötlet volt, amit Mollie O'Toole-tól kölcsönzött, akit a község legjobb szakácsnőjének tartott. Aztán üvegből majoránnát is szórt a levesbe. Hamarosan ebből is ültet majd sajátot, és beszerzi, amit Jude szerint termesztéshez szükséges fényforrásnak neveznek. Amikor már kellően befűszerezte a levest, ellenőrizte többi készítményét, aztán káposztát kezdett reszelni a salátához, amit mázsaszám állított elő.

Fentről lehallatszottak az első léptek, aztán megszólalt a zene. Mára angol zene lesz, gondolta Shawn, amikor ráismert a hangok ügyes, kifinomult kuszaságára. Darcy választásával elégedetten Anni Lennoxszal együtt énekelte a dalt, míg Aidan az ajtót kivágva meg nem jelent. Bátyja vastag matrózpulóvert vett fel a hideg ellen. Szélesebb vállú, zömökebb testalkatú volt az öccsénél. Haja ugyanolyan sötét, a kortól fényes vadgesztenyebarna volt, mint a kocsma régi pultja, és ha rásütött a nap, vörösen csillogott. Bár Shawn arca keskenyebb volt, szeme nyugalmasabb kék, a Gallagher-gének határozottan és téveszthetetlenül kifejezésre jutottak mindkettőjüknél. Aki alaposan megnézte őket, azonnal tudta, hogy testvérek.

- Min vigyorogsz? - vonta fel a szemöldökét Aidan.

- Rajtad - felelte könnyedén Shawn. - Elégedett és kielégített ember benyomását kelted.

- És miért ne kelteném? - kérdezett vissza a bátyja.

- Tényleg. Miért is ne? - Shawn töltött egy csészébe a kancsó teából, amit már korábban megfőzött. - És hogy van a mi Jude-unk ma reggel?

- Kicsit még émelyeg, de láthatóan nem bánja. - Aidan belekortyolt a teájába, aztán felsóhajtott. - Nem szégyellem bevallani, hogy az én gyomrom is felfordul, amikor látom, felkeléskor hogy fehéredik el az arca. De egy-két óra után már megint régi önmaga. Nekem azonban hosszú az az óra.

Shawn bögrével a kezében nekidőlt a konyhapultnak.

- Ha fizetnének, sem lennék nő. Ne vigyek át neki később egy tál ragut? Vagy egy kis csirkelevest, ha inkább kevésbé fűszerezettre vágyik?

- Azt hiszem, a ragu jólesne neki. És hálás lenne a kedvességedért, ahogy én is.

- Nem gond. Ha ki akarod írni a menüt, akkor ma hamis gulyás lesz, és arra gondoltam, készítek pudingot, így azt is hozzáírhatod.

A kocsmában megszólalt a telefon, és Aidan égnek emelte a tekintetét. -Ajánlom, hogy ne megint a szállító legyen, aki közölni szeretné, hogy gond van. Nem örülök, hogy ennyire kifogytunk a barna sörből.

És ez az egyik ok a számtalan közül, gondolta Shawn, amiért jobban szereti a dolgok üzleti részét Aidan kezében tudni.

Az a sok töprengés és tervezgetés, merengett el. Amikor például kiszámolja, hány font hal kell egész napra. Tárgyalni, vitatkozni, követelni és erősködni kell. Nem abból áll csak Aidan munkája, hogy a pult mögött áll, sört csapol és Mr. Riley anekdotáit hallgatja.

Aztán még nem is vette számba a nyilvántartást, rezsit, fenntartást és adót. Az embernek már a gondolatba belefájdul a feje.

Shawn megkóstolta a ragut, kicsit megkavarta a hatalmas fazék tartalmát, aztán lassan a lépcsőhöz ment, és felkiáltott Darcynak, hogy mozogjon már, ne legyen olyan lusta, mint egy lajhár. Inkább szokásból, mint haragból mondta, amit mondott, és Darcy is hasonlóan lanyha szitkozódással válaszolt.

A nap kezdetével elégedetten Shawn kisétált a kocsmába, hogy segítsen Aidannak levenni az asztalokról a székeket, előkészülni az aznapi első műszakra.

De Aidan még nem készülődött, hanem töprengő arccal állt a pult mögött, és a semmibe bámult.

- Tényleg a szállítóval van gond?

- Nem, szó sincs róla. - Aidan Shawnra villantotta elgondolkodó tekintetét. - New Yorkból hívott egy Magee nevű pasas.

- New Yorkból? De hiszen ott még csak hajnali öt körül járhat.

- Tudom. A pasas mégis ébernek és józannak tűnt - vakarta meg a fejét Aidan. - Színházat akar építeni Ardmore-ban.

- De milyet? - Shawn leemelte az első széket, aztán rákönyökölt. - Filmszínházat?

- Nem. Zenést. Élő zenét játszanának benne, vagy talán darabokat is. Azt mondta, azért engem hívott, mert hallotta, hogy errefelé a Gallagher-kocsma valamiféle zenei központnak számít. Kíváncsi volt, mit gondolok az ötletéről.

- És mit gondoltál? - Shawn gondolataiba merülve levett még egy széket.

- Jószerével semmit, annyira meglepett, amivel előállt. Mondtam, hogy ha gondolja, adhat egy-két napot, hogy fontolóra vegyem. A hét végén visszahív.

- No de miért akarna egy New York-i zenés színházat építeni Ardmore-ban? Nem inkább Clare-ban vagy Dublinban vagy Galwayban próbálkozna?

- Nem. Épp ez volt a legfőbb szempontja - világosította lel Aidan. - Nem volt valami közlékeny, de utalt rá, hogy kifejezetten ezt a környéket szeretné. Mondtam, hogy talán nincs vele tisztában, hogy ez egy halászfalunál nem sokkal több. Igaz, a turistákat idecsalja a strand, néhányan még a Szent Declan romjaihoz is felmásznak, elsütnek pár fotót, és császkálnak kicsit, de erre nem lehet ráfogni, hogy hemzsegnének itt az emberek.

- Ezen meg csak nevetett - folytatta Aidan egy vállrándítás után, azzal előjött a pult mögül, hogy segítsen Shawn-nak. - Azt mondta, épp eleget tud, és hogy valami viszonylag kisléptékű, meghitt dologra gondolt.

- Én is szívesen megmondom, mi erről a véleményem. -Amikor Aidan bólintott, Shawn így folytatta: - Szerintem nagyszerű ötlet. Hogy aztán beválik-e, már más kérdés, de ötletnek kiváló.

- Először több szempontból is mérlegelnem kell - hümmögött Aidan. - Könnyen lehet, hogy a pasas meggondolja magát, és valami nyüzsgőbb helyre nyergel át.

- De ha nem, akkor én rábeszélném, hogy a kocsma mögött építse fel. - Megszokott menetrendjük szerint Shawn közben összeszedte a hamutartókat, és egyenként szétosztotta őket az asztalok között. - Van ott hátul az a kis telkünk, és ha a színháza ily módon kapcsolódna a Gallagherhez, akkor mi húznánk ebből a vállalkozásból a legnagyobb hasznot.

Aidan levette az utolsó széket is, és lassan elmosolyodott.

- Pompás ötlet. De komolyan elképesztesz, Shawn, hogy épp üzleti szempontból közelítesz a kérdéshez.

- Olykor az én fejemben is megfordul egy-két épkézláb gondolat - vágta rá az öccse.

De attól fogva, hogy kinyitottak, és özönleni kezdtek a vendégek, nem sokat gondolt többé az ajánlattal. Lezavart egy gyors, mulattató szóváltást Darcyval, amelynek végén abban az élvezetben lehetett része, hogy hallja, amint a konyhából kiviharzó húga még kijelenti, hogy majd akkor beszél vele legközelebb, amikor már vagy hat éve a sírjában fekszik.

Shawn kételkedett abban, hogy ekkora szerencséje lesz.

Levest mert, hasábburgonyát és halat sütött, vastag sonka- és sajtszeletekkel megrakott melegszendvicseket készített. Az ebédidő első órájában Darcy meg is tartotta a szavát, csak némán és dühösen meredt rá, amikor a rendelésekkel sürgött-forgott, az újakat meg úgy adta le, hogy közben a falat fixírozta.

Shawnt annyira szórakoztatta Darcy előadása, hogy amikor a húga megint belépett, hogy letegye a piszkos edényt, derekánál elkapta, és cuppanósan szájon csókolta. - Szólj már hozzám, drágaságom. Összetöröd a szívem a hallgatásoddal.

Darcy megpróbálta eltolni, kezére csapott, de végül elnevette magát. - Majd szólok én hozzád, tökfej, de azt megemlegeted! Eressz el.

- Csakis akkor, ha megígéred, hogy nem csapsz fejbe valamivel.

- Aidan levonja a béremből a töréskárt, és új ruhára spórolok. - Hátravetette selymes fekete haját, és megvetően szipogott.

- Akkor nem fenyeget veszély. - Shawn elengedte, és megfordította az olajban sistergő fehér húsú haldarabot.

- Néhány német turistánk van, akik barna kenyérrel és káposztasalátával akarják kipróbálni a ragudat. Magánszálláson alszanak - folytatta Darcy, míg Shawn vastag cseréptányérokat vett elő. - Holnap továbbmennek Kerry felé, onnan meg Clare-ba, legalábbis ezt mesélték. Ha tehetném, és januárban kivehetnék szabadságot, én biztos a napsütéses Spanyolországba vagy valami trópusi szigetre utaznék, ahol nem viselnék mást, mint bikinit meg napolajat.

Beszéd közben le-fel járkált a konyhában. Arca gyönyörű volt, bőre tiszta, bársonyos, szeme ragyogóan kék. Szája telt volt, s akár duzzogott, akár mosolygott, kihívóan érzéki. Aznap - a hűvös, zimankós időjárás elleni védekezésként - égővörösre festette, hogy a szín jobb kedvre hangolja.

Alakja kétségkívül formásan nőies volt, divatőrületét mi sem bizonyította jobban, mint az, hogy merész színű, lágy anyagú ruhát vett fel. Nem hiányzott belőle a Gallagherek utazási kedve, és már azt is elhatározta, hogy élete hátralevő részében megszokott módon utazik majd: fényűzően.

Ám egyelőre erről még szó sem lehetett, így épp amikor Brenna betoppant, felvette a rendelést, és kifelé indult. -Most meg mibe dugtad a fejed? - kérdezte Darcy. - Fekete a képed.

- Koromba. - Brenna szipogott, és kézfejével megtörölte az orrát. - Apával kéményt sepertünk, ami iszonyú állapotban volt. A javát letakarítottam magamról.

- Ha tényleg ezt hiszed, nem néztél tükörbe - felelte Darcy, és barátnőjét széles ívben kikerülve kivitorlázott.

- Ha rajta múlna, egész nap csak a tükörbe bámulna -jegyezte meg Shawn. - Ebédelni jöttetek?

- Kérünk apával a raguból. Finom az illata. - Brenna odalépett, és már éppen mert volna magának, amikor Shawn elállta a drágalátos tűzhelyéhez vezető utat.

- Majd inkább én, ugyanis nem sikerült annyit leszedned a koromból, mint gondolod.

- Helyes. És teát is kérünk. És, szóval, később beszélni szeretnék veled.

- Miért nem most? - pillantott hátra Shawn a válla fölött. -Itt vagyunk mindketten.

- Majd inkább akkor, amikor nincs ilyen sok dolgod. Ha megfelel, visszajövök az ebédműszak után.

- Tudod, hol találsz meg, nem? - tette tálcára a ragut és a teát Shawn.

- Hogyne. - Brenna átvette tőle a tálcát, és a hátsó bokszhoz vitte, ahol apja várta.

- Tessék, apa. Frissen főtt ragu.

- Isteni az illata.

Mick O'Toole kistermetű, harcias férfiú volt, ágaskodó, sűrű dróthaja világosszőke, élénk tekintetű szeme valahol a tengerzöldje és kékje közt ingadozott.

Nevetése szamárbőgésre emlékeztetett, ügyes kezét egy sebész is megirigyelte volna, és a romantikus történet volt a gyengéje.

Brenna senkit sem szeretett nála jobban.

- Ugye, nem rossz melegben és kényelemben lenni végre, Mary Brenna? - kérdezte a lányát.

- Nem bizony. - Brenna belekanalazott a raguba, óvatosan megfújta, pedig az illata után a nyelve megégetését is kockáztatva azonnal a szájába vette volna.

- És most, hogy itt vagyunk, és nemsokára a gyomrunk is teli, igazán elmondhatod, mi nyomja a lelked.

Semmi sem kerüli el a figyelmét, gondolta Brenna. Ez olykor megvigasztalta, máskor bosszantotta. - Nem állítanám, hogy bármi is nyomná a lelkem. Emlékszel még, hogy egyszer elmesélted nekünk, mi történt, amikor fiatal korodban meghalt a nagymamád?

- Hogyne emlékeznék. Épp itt voltam a Gallagher-éknél. Persze akkor még Aidan apja volt a kocsmáros, mielőtt a feleségével kimentek Amerikába. Te akkoriban még csak talán a szívemben és anyád mosolyában léteztél. Szóval ott voltam, ahol most a fiatal Shawn van, a konyhában. A mosogatót javítottam, mivel lassan, de biztosan csöpögött, annyira, hogy Gallagher végül idehívott.

Elhallgatott, belekóstolt a raguba, majd egy falat után megtörölte a szalvétával a szája sarkát, mert a felesége elszántan ragaszkodott az illedelmes étkezés szabályaihoz, és vele is szigorúan betartatta.

- Ahogy éppen a padlón feküdtem, felnéztem, és ott állt a nagymamám. Virágos ruha volt rajta, meg fehér kötény. Rám mosolygott, de amikor szólni akartam hozzá, megrázta a fejét. Aztán a kezét valamiféle búcsúra emelve eltűnt. Abban a szempillantásban tudtam, hogy meghalt, és csak a szellemét láttam elköszönni. Mert én voltam a kedvence.

- Nem akartalak elszomorítani - suttogta maga elé Brenna.

- Nos hát - fújt egy nagyot Mick. - Remek asszony volt, szép és hosszú életet élt. De ránk marad, élőkre, hogy fájón érezzük azok hiányát, akik már elmentek.

Brenna emlékezett a történet folytatására. Édesapja otthagyott csapot-papot, lerohant a házikóba, ahol két éve özvegy nagyanyja lakott. A konyhában talált rá. Virágos ruhában, fehér kötényben ült az asztalnál. Csendesen, békében halt meg.

- És olykor azok, akik elmennek, sóvárognak mások után jegyezte meg óvatosan Brenna. - A Tündérdombi-házban láttam ma reggel Lady Gwent.

Mick bólintott, és közelebb hajolt a lányához, aki rendre elmesélt mindent.

- Szegény kislány - sóhajtott fel a férfi, amikor Brenna elhallgatott. - Hosszú idő, hogy kivárja, végre a szája íze szerint alakuljanak a dolgok.

- Némelyikünknek sokáig kell várnia - mondta erre Brenna, és félrekapta a tekintetét, amikor egy tányérokkal megrakott tálcát egyensúlyozva Shawn lépett ki a konyhából. - Szeretnék beszélni erről Shawnnal, ha lecsendesül az első roham. Darcy említette, hogy a fenti lakásban van egy hibás dugalj. Gondoltam, ebéd után megnézem, aztán kényelmesen elbeszélgetek Shawnnal. Már ha nincs valami más lennivalóm.

- Mindegy, hogy ma vagy holnap - rándított a vállán Mick.

- Ami ma nem lesz meg, meglesz máskor. Felugrom a sziklaszirten álló szállodába, hátha eldöntötték, melyik szobát renováltatják legközelebb. - Rákacsintott a lányára. - Tél végéig kellemes munkánk lenne odafent. Szárazban, melegben dolgozhatnánk.

- És lesettenkedhetnél, hogy az irodában ellenőrizd Mary Kate-et, miközben a számítógéppel piszmog.

Mick zavartan elvigyorodott. - Hát nem nevezném én azt ellenőrzésnek! De igen örülök, hogy az otthonához közel vállalt munkát most, hogy végzett az egyetemen. Gondolom, nemsokára kedvére valóbbat is talál Dublinban vagy Waterford Cityben. A madárkáim mind kirepülnek a fészekből.

- Én még mindig visszaszállok. Alice Mae meg évekig otthon lesz.

- Hajjaj, de azért fáj a szívem azok után az idők után, amikor az öt lánykám körülöttem csetlett-botlott, valahányszor felbukkantam. Maureen már férjes asszony, jövő tavasszal Patty fejét is bekötik. Nem is tudom, mi lesz velem, drágaságom, ha egyszer összekapcsolod a sorsod egy férfival, és elhagysz.

Brenna keresztbe vetette bakancsos lábát, miután lenyelte az utolsó falatot is. - Nem szabadulsz meg egyhamar tőlem, papa. A férfiak nem a hozzám hasonlókra buknak.

- Kivéve az igazit.

Brennának nagy erőfeszítésébe tellett, hogy ne nézzen a konyha irányába. - Nem várom lélegzet- visszafojtva a pillanatot. Különben is társak vagyunk, nem? – Fel- nézett, és apjára vigyorgott. - Férfival vagy a nélkül is O'Toole és O'Toole, amíg világ a világ.

És pontosan így is szeretné, gondolta Brenna később, amikor Darcy fürdőszobájában lemosta a maradék kormot. Elégedett a munkájával, azzal, hogy kedvére jöhet-mehet, amit egy nő, ha férfi van az életében, már nem tehet meg.

Amíg csak igényt tart rá, megmarad az otthoni szobája. Élvezheti családja és barátai társaságát. Maureenra és Patty-ra hagyja, hogy bíbelődjenek a háztartással, és férjük kedvét keressék. Mary Kate-re meg azt, hogy irodai munkát végezzen, és órán mérje az idő múlását.

Jól elboldogul a szerszámaival és a teherautójával.

Az, hogy Shawn Gallagher után vágyódik, eddig még bosszankodásnál és csalódásnál egyebet nem hozott. Úgy képzelte, hogy egy szép napon ez is elmúlik.

Miután jól ismerte Darcyt, szépen eltüntette maga után a piszkot. Az apró fehér mosdót csillogó tisztán hagyta, saját rongyaiban törölt kezet-arcot, és nem a fodros kéztörlőkben, amit Darcy a törülközőtartóra akasztott. Micsoda anyagpazarlás, gondolta Brenna; akinek szüksége lenne rájuk, úgysem meri használni őket.

Mennyivel egyszerűbb lenne az élet, ha mindenki fekete törülközőt venne. Akkor senki sem sikítana és átkozódna, hogy a bolyhos fehér törülközője koszos lett.

Pár nyugalmas percet töltött azzal, hogy a nappaliban a magával hozott újra cserélje ki a törött dugaljat. Épp a fedelet csavarozta fel, amikor Darcy betoppant.

- Reméltem, hogy sort kerítesz rá. Halálra bosszantott - mondta, és a borravalót az óhajköcsögnek titulált edénybe szórta. - Ó, Aidan megkért, szóljak neked, hogy Jude-dal szeretnék átalakíttatni a szobát, amit a babának szánnak. Most átmegyek

Jude-hoz, s ha kedved van, velem tarthatsz, hogy megbeszéljétek, konkrétan mire gondolnak.

- Előbb még más dolgom van, de említsd meg Jude-nak, hogy utána átugrom hozzá.

- A fenébe is, Brenna! Koszos bakancsnyomokat hagytál mindenütt a padlómon!

Brenna arca megrándult, és gyorsabban kezdte húzni a csavarokat. - Őszintén sajnálom, Darcy, a mosdót viszont kisikáltam.

- Akkor most nyald fel a padlót is. Én ugyan nem fogok utánad takarítani. Mi az ördögért nem a kocsmai mosdót használtad? Ezen a héten Shawn a soros a takarításban.

- Meg sem fordult a fejemben. Ne rinyálj már. Feltakarítok, mielőtt elmegyek, és nem kell fizetned a villanyszerelésért.

- Kösz. - Darcy kiment a fürdőszobából, és belebújt a drága bőrkabátba, amivel karácsonyra meglepte magát. - Akkor hát, viszlát Jude-nál.

- Helyes - mormolta a bajsza alatt Brenna, akit felpaprikázott, hogy most még a fürdőszobát is felmoshatja.

Közben is egyre füstölgött, aztán vadul szitkozódni kezdett, amikor felfedezte, hogy a nappaliban is piszkot és száraz sárcsomókat hagyott szerteszét. Darcy dühkitörésétől tartva előszedte a porszívót, és feltakarított.

Addig volt távol, hogy mire lement, a kocsmában már nem volt egy lélek sem, és Shawn csaknem végzett a mosogatással.

- Á, szóval Darcy felfogadott takarítónőnek is?

- Összesároztam a padlót. - Otthonosan teát töltött magának. - Nem akartam ilyen sokáig vacakolni. Ha más elintéznivalód van, mielőtt itt újra beindul az üzem, nem is tartalak fel.

- Nincs semmi különösebb dolgom. De innék egy korsóval. Te maradsz a teánál? - kérdezte fejével Brenna bögréje felé bökve.

- Egyelőre.

- Csapolok egy korsóval. Maradt puding, ha kérsz. Brenna nem kívánta, de édesszájú lévén, tálkába szedett néhány kanálnyit. Kényelmesen elhelyezkedett,

mire Shawn a sörrel visszajött.

- Tim Riley szerint holnapra enyhül a hideg.

- Tim mintha mindig tudná, milyen idő várható.

- De nemsokára esős időszak következik - folytatta Shawn, és letelepedett Brennával szemben. - Nos, mi aggaszt?

- Várj, mindjárt elmesélem. - Ezerféle megközelítéssel is eljátszott gondolatban, végül a legjobbnak reméltnél állapodott meg. - Miután elmentél ma, még benéztem a nappalidba, hogy nem dugult-e el a kéménylyuk.

Hazugság volt, amit meg is akart gyónni a papnak, de szakadjon meg, ha bevallja Shawnnak, hogy távollétében a muzsikáját játszotta. Büszkesége többet ér, mint a kirótt penitencia.

- Jól szelel.

- Így van - helyeselt Brenna, aztán vállvonogatva hozzátette: - De az ilyesmit nem árt időnként ellenőrizni. Lényeg, hogy amikor megfordultam, ott állt a nappali ajtajában.

- Ki állt ott?

- Lady Gwen.

- Láttad? - Üveg csörrent fán. Shawn lecsapta a söröskorsóját.

- Olyan tisztán, ahogy most téged. Ott állt, kicsit szomorkásan mosolygott, és… - Nem akarta elárulni, mit mondott Lady Gwen, de úgy érezte, kötelessége. Más egy füllentés, és megint más becsapni valakit.

- Mit és?!

Brennát feldühítette Shawn ritkán tapasztalható türelmetlensége. - Máris mondom. Aztán beszélt hozzám.

- Micsoda?! - Shawn hátralökte a székét, és szokásától eltérően olyan izgatottan rótta a konyhát, hogy Brenna csak döbbenten bámulta.

- Mi bújt beléd, Shawn?

- Én élek ott, nem? De megjelenik előttem? Beszél velem? Nem! Vár, amíg te felbukkansz, hogy megjavítsd a sütőt, vagy a kéménylyukban bogarássz, és máris ott terem előtted.

- Hát, sajnálom, hogy a kísérteted inkább engem választ, de nem én

kértem rá, igaz? - Brenna pudingot vett a kanalára, és a szájába tömte.

- Rendben, rendben, nehogy leharapd a fejem. - Shawn homloka felhős volt, amikor visszaült. - És mit mondott?

Brenna nyájasan nézett rá, miközben a pudingjából falatozott. Amikor Shawn idegesen a szemét kezdte forgatni, Brenna felemelte a teáját, és finomkodva ivott egy kortyot.

- Bocsáss meg, de hozzám szóltál? Vagy van más is, akire, úgy döntöttél, rárivallsz, noha nem ő a hibás?

- Ne haragudj - villantott rá egy mosolyt Shawn, amivel eddig mindig célt ért. - Lennél szíves közölni, hogy mit mondott?

- Mivel ilyen szépen, udvariasan kértél rá, elmondom. „A szíve a dalában van." Ennyit mondott. Azt hittem, a tündérkirályra céloz, de amikor mamának is elmeséltem, ő azt mondta, hogy rád gondolt.

- Ha így van, nem tudom, mit érthet alatta.

- Én sem tudom nálad jobban, de szerettem volna megkérdezni, nem bánod-e, ha időnként benézek hozzád.

- Hisz eddig is benéztél - mutatott rá Shawn, amit Brenna kissé zokon vett.

- Csak egy szavadba kerül, hogy ne járjak át.

- Nem ezt mondtam, és nem is így értettem. Csak annyit mondtam, hogy beszoktál nézni.

- Gondoltam, átugranék olyankor is, amikor nem vagy otthon. Akárcsak ma. Hogy lássam, visszajön-e. Megcsinálnék ezt-azt, míg ott vagyok.

- Nem kell tennivalót keresned, hogy meglátogass. Mindig szívesen látlak.

Brenna ennek hallatán ellágyult, nem pusztán azért, hogy Shawn ilyet mondott, hanem mert komolyan is gondolta. -Tudom, de nem szeretek tétlenül üldögélni. Időnként tehát beugranék, ha nincs ellene kifogásod.

- És szólsz, ha megint látod?

- Te leszel az első, akinek szólok. - Brenna felállt, és a mosogatóhoz vitte bögréjét és tálját. – Gondolod… - Hangja elakadt, megcsóválta a fejét.

- Igen?

- Nem érdekes. Butaság.

Shawn mögé lépett, finom ujjaival futólag megmasszírozta Brenna nyakát. A lány legszívesebben dorombolni kezdett volna, és a hátát görbíteni, mint egy macska, de nem tette, mert ennél több esze volt. - Ha egy baráttal nem oszthatsz meg butaságokat, akkor kivel?

- Nos, csak megfordult a fejemben, vajon a szerelem tényleg időtlen és síron túl is tartó-e.

- Az egyetlen, ami valóban maradandó.

- Voltál már szerelmes?

- Nem olyan sokáig, hogy gyökeret eresszen, és ha nem ereszt, hát akkor szerintem az nem is szerelem.

Brennából felszakadt egy szívből jövő sóhaj, amely mindkettejüket meglepte. - Ha egyikben gyökeret hajt, de a másikban nem, annál nincs rettenetesebb.

Shawnnak megremegett a szíve, amit tévesen szánalomnak vélt. - Ugyan, drága Brenna, csak nem szerettél belém?

Brenna összerezzent, megpördült, és tátott szájjal Shawnra meredt, aki olyan… nos, igen, átkozott együttérzéssel figyelte, hogy Brenna ott nyomban kékre-zöldre verte volna. Így azonban csak félretolta, aztán felkapta a szerszámosládáját. - Te aztán tényleg nagy idióta vagy, Shawn Gallagher.

Felszegett állal, szerszámzörgéstől kísérve vonult ki.

Shawn csak a fejét csóválta, aztán folytatta a rendrakást. A szíve ismét megremegett, amikor átvillant a fején, vajon ki az, akit az O'Toole kinézett magának.

Akárki is az, csapta be a szokottnál talán egy kicsit erősebben a konyhaszekrény ajtaját, ajánlatos, hogy méltó legyen Brennához.

3

Brenna csapnivaló hangulatban csörtetett be a Gallagher-házba. Nem kopogott, mert meg sem fordult a fejében, hogy illene. Amióta az eszét tudta, úgy járt ki-be a régi házban, mint Darcy O'Toole-éknál.

Az évek során egy s más azért változott itt. Öt éve télen Brenna és az apja kékpadlócsempét raktak le a konyhában, olyan kéket, mint a nyári égbolt. És két éve, júniusban Brenna bájos rózsabimbós tapétával vidította fel Darcy szobáját.

Az apróbb változtatások ellenére a ház lényegében ugyanolyan maradt. Tárt karokkal várta a vendégeket, a falakból akkor is áradt a zene, ha épp senki sem játszott.

Most, hogy Aidan és Jude laktak itt, friss virág állt mindenütt vázákban, tálakban és üvegekben, mert Jude szerette, ha virágok veszik körül. Brenna tudta, hogy Jude tavasszal még több virágot akar ültetni, sőt azt is említette, hogy lugast szeretne telepíteni.

Brenna úgy érezte, hogy valami régimódira van szükség, ami illik a ház ósdi köveihez, robusztus ácsolatához, könnyedén elnyúló formájához. Fejében meg is fogant egy terv, amit lépésről lépésre meg is akart valósítani.

Bár füstölögve lépett be az ajtón, Darcy gyöngyöző kacagása hallatán megrándult a szája sarka. Mennyivel fesztelenebb női, mint férfitársaságban lenni, gondolta, miközben megindult felfelé a lépcsőn.

A legtöbb férfi társaságában. Többnyire.

Shawn régi szobájában akadt rájuk, bár Shawnra már csak ágya és ósdi kredence emlékeztetett. Kottákkal zsúfolt polcait, hegedűjét és ír dobját már korábban átvitte a Tündérdombra.

Ott maradt azonban egykor vöröses gesztenyebarna, mára kifakult szőnyege. Hányszor üldögélt rajta, s hallgatta -látszólag unott képpel - Shawn játékát!

Brenna első szerelme Shawn Gallagher muzsikája volt. Olyan régen történt, hogy már sem a dalra, sem az idejére nem emlékszik. Úgy érezte, mintha ez a zene mindig is élete elválaszthatatlan része lett volna. Ezt azonban gondosan titkolta Shawn elől. Brenna elképzelése szerint piszkálással gyorsabb haladásra lehet ösztökélni valakit, mint simogatással. Bár Isten a megmondhatója, eddig egyikkel sem lehetett Shawnt rávenni, hogy felneszeljen tespedtségéből, és végre kezdjen valamit a dalaival.

Pedig Brenna igencsak vágyott arra, hogy Shawn, ez a megátalkodottan rest alak elinduljon az úton, amit a sors jelölt ki számára, s zenéjét megossza a világgal.

De kár ezen törnie a fejét. Végtére is nem az ő problémája, és ma sem azért jött ide, hogy ezen rágódjék.

Száját elgondolkodva csücsörítette, s úgy döntött, hogy Inkább Jude problémájával foglalkozik.

Gyors pillantással felmérte, hogy a falak rémes állapotban vannak. A naptól színehagyott festéken látszódtak a képek sötétebb foltjai. Lyukak tucatjai pettyezték a falat, bizonyságul, hogy Shawn még a szögbeveréshez sem ért.

Brennának eszébe jutott, hogy valahányszor Shawn anyját hatalmába kerítette az átalakítás vágya, Shawn mosolyogva csak annyit mondott, hogy ne fárassza magát, jó neki úgy, ahogy van.

Brenna nekidőlt az ajtógombnak, és lelki szemei előtt megjelent, hogy alakítaná át az elhagyott férfitanyát vidám gyerekszobává. Elmélkedés közben pillantása barátnőire esett, akik az ablakon néztek ki.

Darcy vad hajzuhataga szabadon repked az arca körül, Jude azonban csinosan összefogja hátul dús, sötétbarna haját. Szöges ellentétei egymásnak, gondolta Brenna. Darcy ragyogó, akár a nap, Jude illékony, mint a holdsugár. Nő létére átlagosnak mondható, egyforma magasak, ami az ő esetében azt jelenti, hogy jó tíz centivel magasabbak nála. Alakjuk is hasonló, bár Darcy idomai teltebbek, amit nem is rejt véka alá.

De mindketten szemmel láthatóan, elragadóan nőiesek. Brenna nem irigyelte őket ezért, ugyan dehogy! De néha vágyott rá, hogy ne érezze olyan lehetetlenül magát, ha szoknyát és magas sarkú cipőt húz.

Mivel e témánál nem szívesen időzött, bő nadrágja zsebébe süllyesztette kezét, és félrehajtott fejjel megszólalt:

-                   Hogy sütöd ki, mit akarsz itt csináltatni, ha egész nap az ablakban

bámészkodsz?

Jude megfordult és elmosolyodott, mosolyától felragyogott csinos, komoly arca.- Aidant nézzük. Lent van a parton Finnel.

- Amint tapétáról, festékről és kárpitokról kezdtünk beszélni, Aidan úgy rohant el, mintha puskából lőtték volna ki - szúrta közbe Darcy, amikor Brenna odament hozzájuk. - Ürügynek azt hozta fel, hogy meg kell hogy futtassa kicsit a kutyát.

- Innen mindenesetre kellemes látványt nyújtanak - jegyezte meg Brenna, amikor kikukkantott az ablakon, és meglátta Aidant és Finnt, a kölyökkutyát, amint a parton üldögélnek és a hullámokat nézik. - Széles vállú férfi és szemrevaló kutya a téli tengerparton.

- Lefogadom, hogy mélyen szántó gondolatok születnek a fejében a rövidesen bekövetkező apaságával kapcsolatban - vetett utolsó szeretetteljes pillantást bátyjára Darcy, aztán csípőre rakott kézzel elfordult az ablaktól. - Míg ő filozofál, ránk marad a gyakorlati kérdések rendezése.

Brenna barátian megpaskolta Jude lapos hasát. - És hogymint vagy?

- Remekül. Az orvos szerint mindketten egészségesek vagyunk.

- Hallom, reggelente még szédülsz és hányingered van.

Jude égnek emelte tengerzöld szemét. - Aidan túlzott hűhót csap körülöttem. Azt hihetné bárki, hogy Éva óta én vagyok az első nő, aki gyereket vár. Egyszerű reggeli rosszullét. Majd túlesem rajta.

Darcy lezöttyent bátyja régi ágyára. - A helyedben utolsó cseppig kihasználnám - jelentette ki. - Kényeztetném magam, Jude Frances. Besöpörném az összes lehetséges babusgatást és törődést, amit csak tudok. Amint meglesz a baba, annyi időd és erőd sem lesz, hogy a saját neved eszedbe jusson. Emlékszel, amikor Betsy Duffynak megszületett az első kisbabája, Brenna? Két hónapon át minden vasárnap elszundított a templomban. A másodiknál csak tébolyult tekintettel, kábultan ült, és mire meglett a harmadik…

- Jól van, értem már - kacagott Jude, és Darcy térdére csapott. - Egyelőre még csak az elsőre készülök. Brenna…- emelte fel a kezét - ezek a falak…

- Rémes, nem? De rendbe tudjuk hozni. Letisztítjuk, betömjük, elsimítjuk a lyukakat… - Ujjával egy pennys nagyságúra mutatott. - Aztán szépen lefestjük.

- Először tapétában gondolkodtam, de aztán úgy döntöttem, jobb a festés. Valami egyszerű, napsütötte vidám szín. Kis nyomatokkal díszítjük. Tündérmesékből vett képekkel.

- Saját rajzaidat kellene kitenned - tanácsolta Brenna.

- Annyira nem rajzolok jól.

- Annyira viszont igen, hogy a rajzaiddal illusztrált történeteidet könyvben eladd - emlékeztette Brenna. - Szerintem elbűvölők a rajzaid, és a babának is jobb lenne, ha az anyja rajzait nézhetné.

- Tényleg? - Jude ajkához emelte az ujját, s az ötlet feletti öröme leplezetlenül tükröződött a szemében. - Egy-kettőt bekereteztethetek, hogy lássam, hogy festenek.

- Selyemcukorszínű keretbe tedd őket - javasolta Brenna. A kicsik szeretik az élénk színeket, legalábbis anyám mindig ezt állítja.

- Rendben. - Jude mély lélegzetet vett. - Nézzük a padlót. Nem akarok szőnyeget, ezért le kell csiszolni, és újra kell lakkozni.

- Nem gond. A szegély egy részét is ki kell cserélni. Készíthetek pótlást, ami illik a többihez.

- Pompás! És van egy ötletem, amin régóta rágódom. Szép tágas ez a szoba, ezért arra gondoltam, hogy itt a sarokban kialakíthatnánk egy játszósarkot. -Jude odament, és szavait széles mozdulatokkal kísérte. - A falakra polcokat tehetnénk a játékoknak, ide az ablak alá kerülhetne egy kis asztal és szék. Van is annyi hely.

- Megcsináljuk. És ha a polcokat a sarokban meghosszabbítanánk, jobb lenne a helykihasználás, és elválasztanánk a szoba többi részétől, ha érted, mire gondolok. Variálhatóra csinálom őket, hogy szükség szerint alakíthass rajtuk.

- Hogy a sarokban is… - Jude összehúzott szemmel megpróbálta maga elé képzelni. - Igen, ez jó ötlet. Mi a véleményed, Darcy?

- Szerintem ti ketten tökéletesen tisztában vagytok vele, hogy mi kell ide, nekem jutott viszont a feladat, hogy becipeljelek Dublinba csinos kismamaruhát venni.

Jude keze ösztönösen lapos hasára tévedt. - Még nem is látszik.

- Minek megvárni, hogy látszódjon? Hamarabb lesz ruhára szükséged, mint a babának polcra, neked meg már azon jár a fejed, nem? Csütörtökhöz egy hétre megyünk, amikor szabadnapos vagyok. - És zsebemben tudhatom fizetésem elszórásra szánt hányadát, tette hozzá gondolatban. - Neked is megfelel, Brenna?

Brenna már elővette ládájából a mérőszalagot. - Ha nektek jó… Nekem viszont sok a dolgom, így nem tölthetek egy napot azzal, hogy üzletből üzletbe rángassatok, és türelmesen várjam, amíg tátott szájjal bámuljátok a következő cipőt, ami nélkül élni sem tudtok.

- Neked is elkelne egy új bakancs - siklott le Darcy tekintete Brenna lábbelijére. - Ez úgy fest, mintha országjáró túrán koptattad volna el.

- Nekem megteszi. Szólj Shawnnak, hogy hurcolja el innen a kacatjait, Jude. Jövő héten rögtön ezzel a szobával kezdem.

- Ezek nem kacatok - szólalt meg Shawn az ajtóban. - Sok boldog éjszakát töltöttem az ágyban, ahol most Darcy kényelembe helyezte magát.

- Hát most már azok - vágott vissza Brenna kissé sértetten. - És útban vannak. Azt is szeretném tudni, hányszor próbáltál beverni egy szöget, hogy ekkora lyuk támadjon a falon?

- Ha képet akasztasz rá, mindegy, mekkora a lyuk.

- Szóval ez a véleményed! Akkor, ha bármit is fel akarsz tenni a falra a kis házban, nem árt, ha segítséget hívsz, aki tudja, a kalapácsnak melyik végével kell beverni egy szöget. Eskesd meg erre, Jude, különben tavaszra romokban hever a ház - figyelmeztette Brenna a barátnőjét.

- Ha ez beléd fojtja a szót, magam foltozom be a lyukakat - mondta baljós

kedvességgel Shawn, amitől Brennának megrebbent a szíve, s hogy leplezze, gunyorosan így szólt: - No persze, te és a javítás. Mint múltkor, amikor a kocsmában megjavítottad a mosogatót, ami úgy eldugult, hogy bokáig vízben kellett odagázolnom, hogy rendbe hozzam.

Darcy vigyorgását látva Shawn hűvös, sokatmondó pillantást vetett rá. - Ha megfelel, holnap elszállítom az összes holmim, Jude - zárta le a vitát.

Jude a sértett férfiúi büszkeség hallatán gyorsan közbelépett. - Nem ég a ház, Shawn. Még csak beszélgettünk arról, hogy… - Hangja elakadt, ahogy meglódult vele a világ.

Mielőtt elesett volna, Shawn olyan sebesen vágott át a szobán elkapni sógornőjét, hogy Brennának tátva maradt a szája.

- Semmiség - veregette meg Shawn vállát Jude, amikor kitisztult a feje. - Egy pillanatra megszédültem, ennyi az egész. Időnként megesik.

- Ágyban a helyed - mondta kifelé menet Shawn. - Hívd Aidant - vetette hátra még a válla fölött Darcynak.

- Nem, nem, jól vagyok, Shawn, ne…

- Hívd csak Aidant - ismételte meg a sógora, de Darcy már ott sem volt.

Brenna egy percig földbe gyökerezett lábbal állt, mérőszalagja elfeledetten lógott a kezében. Öt gyerek közül legidősebbként nemegyszer látta anyját terhessége alatt ájultan elterülni, ezért Jude rosszulléte nem ijesztette meg. Az a könnyed erő azonban, amit Shawn-nál tapasztalt, nagyon is meglepte. Hiszen úgy kapta fel Jude-ot, mintha tollpihe lenne!

Hol rejtegette ezt idáig?

Felrázta magát kábulatából, és besietett a nagy hálóba, ahol még látta, hogy Shawn gyöngéden lefekteti sógornőjét, és betakargatja a kendővel.

- De hisz ez képtelenség, Shawn! Én…

- Feküdj csak. - Shawn úgy bökött rá ujjával, hogy Jude egyből engedelmes-

kedett, Brenna meg a szemét meresztette. - Hívom az orvost.

- Nincs szüksége orvosra. - Brenna majdnem visszahőkölt a férfi villámló tekintete láttán, amikor az dühösen felé fordult. De szemében meglátta a hamisítatlan aggodalmat, és ez megérintette a szívét. - A terhesség velejárója, semmi több. - Odalépett az ágyhoz, leült a szélére, és megpaskolta Jude kezét. - Anyám, amikor rosszul volt, a konyhakövön kiterült, különösen, amikor Alice Mae-vel volt várandós.

- Jól vagyok.

- Már miért ne lennél? De egy kis pihenés nem árt. Légy szíves, hozz egy kis vizet a mi Jude-unknak, Shawn.

- Szerintem az orvosnak is meg kellene néznie.

- Aidan minden bizonnyal ráveszi majd. - Látta, hogy Jude nem örül a kilátásnak, így csöndes együttérzéssel nézett rá.

- Ne vedd a szívedre. Mama szerint apa is így ugrálta körül, amikor engem várt. Mire a többiekre került a sor, már hozzászokott. Végül is a férfinak is joga van pánikba esni. Hisz fogalma sincs, mi zajlik benned, nem úgy, mint te, nem? Hozd gyorsan a vizet, Shawn.

- Rendben. De ne hagyd felkelni.

- De jól vagyok! Komolyan.

- Persze, persze. Visszatért arcodba a szín, a tekinteted is tiszta. - Megszorította Jude kezét. - Mit szeretnél? Menjek Aidan elé, állítsam meg, próbáljam megnyugtatni?

- Ha gondolo… - Elhallgatott, amikor hatalmas dörrenéssel becsapódott a bejárati ajtó, aztán léptek döngtek a lépcsőn. - Már késő.

- Jól vagy? Elájultál? Kihívták már az orvost?

- Majd Jude lecsillapítja - súgta Brenna, aztán intett Darcy-nak, és kitolta maga előtt a szobából, majd Jude-ra és Aidanra csukta az ajtót.

- Biztos vagy benne, hogy semmi baja? Egy pillanatig olyan holtsápadt volt.

- Hidd el, jól van. És Aidan gondoskodik róla, hogy ma egyáltalán ne keljen fel, akárhogy tiltakozik is.

- Épp elég baj egy nőnek, hogy a terhesség alatt akkorára hízik, mint egy luftballon. Ehhez még a vécébe lógathatja a fejét reggelente, és a legváratlanabb helyzetekben elájulhat.

Darcy nagyot fújtatott, és igyekezett lehiggadni. - Keserves dolog, amin a nők kénytelenek átmenni. Ami meg benneteket illet… - ujjával Shawnra bökött, aki kezében pohár vízzel sétált feléjük – nektek jut a gyönyör, aztán fütyörészve

kivárjátok a kilenc hónapot, végül büdös szivarokat kínáltok körbe.

-Ez csak azt bizonyítja, hogy Isten is férfi - felelte Shawn halvány mosollyal.

Darcy majdnem elmosolyodott, de aztán megcsóválta a fejét. - Készítek Jude-nak teát és pirítóst.

Kivonult, s otthagyta Shawnt, aki a csukott hálószobaajtóra meredt.

- Hagyjuk őket kettesben - fogta meg a karját Brenna, és magával vonta a lépcső felé. Ne vigyem be a vizet?

- Idd csak meg. - Brenna szívét melegség töltötte el Shawn láttán. Felnyúlt, és megsimogatta a férfi arcát. - Kifutott a vér az arcodból.

- Tíz évet öregedtem az ijedségtől.

- Látom. De gyorsan cselekedtél, és úgy, ahogy kellett. -Bement a másik szobába, és felvette ismét a mérőszalagját.

- A szervezetét igénybe veszi a sok változás, és minden bizonnyal nem pihen annyit, amennyit tehetné. Teli van tervekkel - tette hozzá, megmért valamit, beírta a számot kis noteszába. - Rövid idő alatt rengeteg újdonság történt az életében.

- Gondolom, egy nő könnyebben megbirkózik az ilyesmivel.

- Feltehetően. - Brenna tovább méricskélt és jegyzetelt. Emlékszel biztos, amikor anyád Darcyt várta.

- Homályosan. - Shawn belekortyolt a vízbe, mert torka kiszáradt az izgalomtól. Észrevette, hogy Brenna megőrizte a nyugalmát, és régi vastag bakancsában kecsesen jön-megy a szobában, méreget és írogat, ceruzával jeleket tesz, számokat ír egyenesen a falra.

Brenna haja kiszabadult a sapka alól. Csak néhány hosszan pöndörödő vörös fürt, ami akkor csúszott ki fogságából, amikor átszaladt a hálószobába.

- Mire emlékszel leginkább?

- Hm? - Shawn figyelme elkalandozott, és most pillantása a vörös fürtről, ami Brenna vállára hullott, a lány arcára vándorolt.

- Úgy értem, akkorról, amikor anyád várandós volt Darcy-val… mire emlékszel legtisztábban?

- Pocakjára fektettem az arcom, és éreztem a rúgásokat, mocorgást odabent. Olyan volt, mintha Darcy már alig várta volna, hogy kibújjon, és nekilásson a dolgainak.

- Szép emlék. - Brenna eltette mérőszalagját, noteszát, és felemelte szerszámosládáját. - Sajnálom, hogy rád förmedtem, morogtam veled az előbb. Rossz volt ma a kedvem.

- Általában ilyen szokott lenni - vágott vissza Shawn, de rámosolygott, és ellenzőjénél fogva Brenna szemébe húzta a sapkáját. - Hozzászoktam már a csipkelődéseidhez, és nem szívom őket mellre.

Brennának csak az volt a gondja, hogy kedve lett volna egy kis igazi csipkelődéshez: végig Shawn álla mentén. Hogy megtapasztalja, milyen érzés. De ha kipróbálná, Shawn lenne az, aki majd elájul. - Hétfőig vagy keddig még nem tudom elkezdeni a munkát, így nincs ok, hogy siess a rámolással. De…

Felemelt ujjával megkopogtatta Shawn mellkasát.

- Komolyan gondoltam, amit a kis házban felaggatott képekről mondtam.

Shawn csak nevetett. - Ha sürgető kényszert érzek, hogy kalapácsot vegyek fel - kezdte, aztán zavarba ejtette Brennát, amikor hirtelen lehajolt, és futó, baráti csókot nyomott az arcára -, nem felejtem elhívni az O'Toole-t.

- Helyes, tedd azt. - Újból paprikás hangulatban az ajtó felé indult, de Aidan kimerülten elé lépett.

- Jól van. Azt mondja, kutya baja. Felhívtam az orvost, ő is azt mondja, hogy semmi baj. Csak pihennie kell egy kicsit, és fel kell támasztani a lábát.

- Darcy teát főz neki.

- Nagyon jó. Remek. Jude azon bánkódik, hogy ma délután virágot akart vinni Öreg Maude sírjára. Magam is elugranék oda, de…

- Majd én meglátogatom Öreg Maude-ot - ajánlkozott Shawn. - Téged is megnyugtat, ha egy kicsit vele maradhatsz. Kocsival felmegyek a sírhoz, elidőzöm Öreg Maude-nál, aztán időben visszamegyek a kocsmába.

- Hálás lennék… azaz hálás is vagyok - igazította ki magát Aidan. - Jude elmondta, miként kaptad fel, és vitted át az ágyba. És nem engedted felkelni.

- Csak egyet kérj tőle: nehogy még egyszer elájuljon nekem. Nem bírja a szívem.

Shawn virágot vitt Öreg Maude-nak; azokat a vidám bíborvörös és sárga árvácskákat, amiket Jude már összekészített. Shawn nem fordult meg gyakran a régi temetőben. Szívéhez közeli nem pihent ott. De arra gondolt, ha már a ház közel fekszik a temetőhöz, felmenthetné Jude-ot a látogatás terhe alól, amíg képes nem lesz újra hegyet mászni.

A halottakat Szent Declan forrása közelében temették el, ahol a régmúltban élt ír szenthez zarándoklók kezükről és lábukról lemosták az út porát. Három kőkereszt állt a közelben, s őrizte a megszentelt helyet, s talán - legalábbis Shawn így gondolta - vigaszt nyújtott az élőknek, akik ilyen magasra felkapaszkodtak, hogy tiszteletüket tegyék a holtaknál.

Káprázatos volt innen a kilátás: a készülődő vihartól súlyos ég alatt ólomszürkén terült el előtte az ardmore-i öböl, azon túl, a láthatár széléig a Kelta-tenger, amelynek szívverése éjjel-nappal monoton egyformasággal dobbant. A hullámok dübögése és a szél fütyülése mellett zene úszott a levegőben, melyet a téltől el nem tántorított madarak víg dallal kísértek.

Az erőtlen, fehéres napsütés nem tudta felmelegíteni a nyirkos, egyre csípősebb levegőt. A kövek, és gömbölyű kavicsok közt előtörni próbáló vadon növő füvet megfakította a tél. De Shawn tudta, hogy a télnek errefelé nem sok esélye van, és hamarosan friss zöld hajtások bújnak elő bátran a régi száraz csomók között.

Vigaszt merített abból a gondolatból is, hogy örök a körforgás, amelyet e szent helyek jelképeznek.

Letelepedett Maude Fitzgerald sírja mellé, kényelmesen felhúzta a lábát, és a sírkő alá tette a virágokat, amelyre ezt vésték fel: „Látóasszony”.

Mielőtt férjhez ment, Shawn édesanyját is Fitzgeraldnak hívták, így Öreg Maude szegről-végről unokatestvére volt.

Shawn jól emlékezett rá. Apró és vékony termetű, ősz hajú asszony volt, ködös, távolba látó szemének színe tengerzöld.

És emlékezett arra is, néha hogyan nézett rá: mélyen, nyugodtan, amely nem annyira nyugtalanította, mint inkább elbizonytalanította. Ennek ellenére mindig is vonzódott hozzá, és kiskorában gyakran ült a lábánál, amikor Öreg Maude betért a kocsmába. Sosem unta meg meséit hallgatni, s később, sok évvel ezután némelyikből dalt is komponált.

- Jude küldi a virágokat - kezdte. - Pihen, mert a baba miatt futó rosszullét vette elő. Jól van, aggodalomra semmi ok. Ennek ellenére nem akartuk, hogy felkeljen, feküdnie kell egy darabig, ezért felajánlottam, hogy helyette elhozom neked a virágokat. Remélem, nem bánod.

Elhallgatott, pillantása a tájon időzött. - Most, hogy Aidan és Jude beköltöztek a házba, én lakom a kunyhódban. Biztos tudod, hogy a Gallagher családban ez a szokás. A babával már kicsi lenne nekik a házad. Jude nagyija, az unokatestvéred, Agnes Murray Jude nevére íratta a házad. Ez volt a nászajándéka.

Mocorgott, kényelmesebb ülést keresett, ujjával dobolni kezdett a térdén, tudattalanul követve a tenger ritmusát.

- Szeretek nálad lakni. Csend van és nyugalom. De kíváncsi lennék, láttad-e valaha is Lady Gwent. Tudod, hogy megjelent Brenna O'Toole-nak? Biztos emlékszel Brennára; az O'Toole lányok közül a legidősebb, aki a házadtól egy ugrásnyira lakik. A vörös hajú lány... tudom, mindegyik O'Toole lány vörös, de Brennáé valahogy… a szálak végén tüzesen fénylő napsütötte vörös. Az ember azt hiszi, megégeti a kezét, ha megérinti, pedig csak meleg és puha.

Észbe kapott, összevonta a szemöldökét, és torkát megköszörülve folytatta: - Lényeg, hogy csaknem öt hónapja lakom már ott, és előttem még nem mutatkozott, jól láthatóan legalábbis nem. Erre Brenna beugrik, hogy megjavítsa a sütőt, és Lady Gwen nemcsak azonnal megjelenik neki, de még beszél is hozzá.

- A nők perverz teremtések.

Shawn szíve nagyot dobbant, mert nem számított rá, hogy errefelé bárki is válaszol neki. Amikor felnézett, egy hosszú fekete hajú, átható kék szemű, pajkos mosolyú férfit látott maga előtt.

- Erre már magam is gondoltam - felelte meglehetős nyugalommal, bár szíve úgy döntött, egy hatalmas dobbanás nem elég, és szapora zakatolásba kezdett.

- De mégsem tudunk meglenni nélkülük, ugye? - kérdezte a férfi, s felállt a hármas kereszt tövében megbúvó kőtrónusról, ahol ült, és puha bőrcsizmájában kecsesen átsétált füvön, kövön, és leült a sír túloldalára.

A feltámadó hűvös szél haját fújta, s meglebegtette a királyi vállára vetett rövid vörös, ujjatlan köpenyt.

Felerősödött, kitisztult a fény, amitől kő, fű, virág körvonalai is élesebben rajzolódtak ki. A tenger és szél zúgásával összefonódva a távolból sípok és fuvolák muzsikája hallatszott.

- Sokáig semmi esetre sem - válaszolt Shawn. Igyekezett, hogy tekintete nyugodt maradjon, és remélte, hogy szívének dobogása is hamarosan lecsillapodik.

A férfi térdére fektette két kezét. Harisnyát viselt, és ezüstzekét, mindkettőt aranyszállal szőtték át. Egyik keze gyűrűsujján ragyogó kék köves ezüstgyűrű csillogott. - Ugye tudod, ki vagyok, Shawn Gallagher?

- Láttam önről rajzokat, amelyeket Jude a könyvéhez készített. Ügyesen adja vissza a hasonlóságot.

- És boldog, egészséges is, ugye? Férjezett és szeretett?

- Igen, mindez elmondható róla, Garrick király.- Garrick szeme csillogott, eleven hatalom és derű játszott

- Nyugtalanít-e, Gallagher, hogy a tündérkirállyal társalogsz?

- Nos, nem vágyom rá, hogy úgy egy évszázadra levigyenek a tündérkastélyba, mivel inkább idefent tenném, amihez épp kedvem van.

Kezét még mindig térdén nyugtatva a tündérkirály hátravetette a fejét, és nagyot nevetett. Telt, zengő hang volt. Csábító, elbűvölő. - Biztosra veszem, hogy némely udvarhölgyem külsődért és zenei tehetségedért örömét lelné benned, de nekem itt van rád szükségem, a te világodban. És itt is maradsz, ezért hát nem kell aggódnod.

Elkomolyodva hajolt előre. - Azt mondtad, Gwen beszélt Brenna OToole-lal. Mit mondott neki?

- Hát nem tudod?

Garrick úgy pattant fel, hogy Shawn csak azt látta, hogy már áll. - Nem tehetem be a lábam a házba, sem a kertbe, bár otthonom a ház alatt van. Mit mondott hát?

Szánalom szorította össze Shawn szívét. A kérdés inkább könyörgésnek, mint parancsnak hangzott. - „Szíve a dalában van." Ennyit mondott Brennának.

- Sosem adtam neki zenét - mondta halkan Garrick. Felemelte karját, és gyors csuklómozdulatára fellángolt a fény. - Drágaköveket ragadtam ki a nap tüzéből. Ezeket adtam neki, lába elé öntöttem őket, amikor arra kértem, tartson velem. De Gwen elfordult tőlük, s tőlem is. A saját szívétől is. Tudod-e, Gallagher, milyen érzés, ha az, akit akarsz, az egyetlen, akire valaha is vágysz, elfordul tőled?

- Nem. Sosem vágytam így senkire.

- Szánlak érte, mert amíg ezt nem érzed, eleven sem voltál. - Felemelte másik kezét, és sötétség szállt le, benne ezüstcsillám és sugarak. Fátyolszerű, nedves köd kúszott egyre feljebb a földről. - Még amikor apja parancsára máshoz ment hozzá, akkor is könnyeket gyűjtöttem a holdtól, és gyöngyként lába elé szórtam. És még akkor sem jött hozzám.

- És a nap gyémántjai, a hold könnyei mind-mind virágok lettek - vette át a szót Shawn. - És ezeket gondozta év év után.

- Mit nekem az idő? - Türelmetlenségtől villogó szemmel nézett a tündérkirály Shawnra. - Egy év, egy évszázad?

- Egy év évszázad is lehet, ha a szerelemre vágyunk.

Mély érzés tükröződött Carrick szemében, mielőtt lehunyta. - Nemcsak a muzsikával, a szóval is ügyesen bánsz. És igazad van.

Újabb gyors csuklómozdulatára visszatért a nap fakó téli fénye. - De én még egyre vártam; s talán túl sokáig is, mielőtt utoljára felkerestem. A tenger sötétkék mélységéből felhoztam annak szívét, s belőle sok száz zafírt gyűjtöttem, s ezeket is a lába elé szórtam. Az én Gwenem lába elé tettem mindent, amim csak van, s még annál is többet. De ő azt felelte, hogy öreg, s már túl késő. Először láttam őt ezért könnyet ontani, s zokogva mondta, hogy ha csak egyszer is drágakövek, halhatatlanság és gazdagság ígérete helyett a szívemben lakó szavakat adtam volna neki, akkor megingattam volna, hogy világát cserébe az enyémért elhagyja, kötelességtudását szerelemre váltsa. De én nem hittem neki.

- Haragudtál. - Shawn nem is tudta, hányszor hallotta Garrick és Gwen történetét. Kisfiúként gyakran álmodott is róla. A jóképű, sudár tündérkirályról, aki szárnyas lován felrepül a naphoz és a holdhoz, leszáll a tenger mélyére. - Mert igazán szeretted, de nem tudtad, hogyan másként mutasd még ki, hogyan másként mondd meg neki.

- Mi mást tehet még az ember? - csattant fel Carrick hangja, és Shawn ezúttal elmosolyodott.

- Nem tudnék felelni rá, de egy varázsige, amely miatt mindketten évszázados várakozásra vagytok ítélve, talán mégsem volt a legbölcsebb ötlet.

- Nekem is van méltóságom, nem? - vágott vissza Garrick, és büszkén hátravetette a fejét. - És heves a vérmérsékletem. Háromszor kértem, s háromszor utasított vissza. Most ki kell várnunk, hogy szerelem szerelemre találjon, és teljességgel elfogadtassék. Elfogadjon hibákat és erényeket, bájitalokat és örömöket. Ügyesen bánsz a szavakkal, Gallagher - ismételte meg, és ajkára visszatért izgatott mosolya. - De kihívod magad ellen neheztelésem, ha oly soká tart nálad is, hogy élj velük, mint a bátyádnál.

- A bátyámnál?!

- Háromszor. - Garrick ismét talpra szökkent, szeme sötét volt, és sziporkázón kék. - És egyszer már elfogadták.

Most Shawnon volt a sor, hogy felemelkedjék, és ökölbe szorítsa a kezét. - Aidanról és Jude-ról beszélsz? Azt akarod mondani, te gazfickó, hogy varázslatot bocsátottál rájuk?

Garrick szeme megvillant, és válaszul fentről mennydörgés hallatszott. - Ó, te végtelenül ostoba ember! A szerelmi varázs mesebeszéd! A szívre nem hat a varázslat, mert az erősebb minden bűbájnál. Egy szemvillanással kéjt gerjeszt bennünk, egy mosollyal vágyat ébreszthetünk. De a szerelem érinthetetlen, önmagában való. Az, ami bátyád és az ő Jude Frances között van,

oly valóságos, mint a nap és a hold és a tenger. Szavamat adom rá.

Shawn lassan lecsillapodott. - Akkor hát bocsánatod kérem.

- Nem veszem sértésnek, ha egyik testvér a másik védelmére kel. Ha annak vettem volna - tette hozzá halvány, gúnyos mosollyal -, akkor most úgy bömbölnél, mint egy szamár. És erre is szavamat adom.

- Köszönöm önmérsékleted - kezdte Shawn, de aztán hirtelen ismét feszültté vált.- Csak nem az jár a fejedben, hogy én leszek a varázs megtörésének második láncszeme? Mert ha igen, rossz helyen keresgélsz.

- Jól tudom, merre keresgélek, ifjú Gallagher. Aki nem tudja, az inkább te vagy. De nemsokára te is megtudod. Meg bizony. - Garrick lovagiasan meghajolt, aztán köddé vált, miközben megnyíltak az ég csatornái, és szakadni kezdett az eső.

- Hát ez szép, mit mondjak - dörmögte a zuhogó esőben Shawn dühösen és értetlenül. És alaposan elkésve a munkából.

4

Szeretett mindent komótosan csinálni. Töprengeni és fontolgatni, mérlegelni és felbecsülni. Most is ezt tette, és egyelőre senkinek sem szólt, hogy Öreg Maude sírja mellett Garrick-kel találkozott.

Bizonyos fokig aggasztotta ugyanis. Ó, nem a tündérkirállyal való találkozás. Vérében volt, hogy elfogadja a varázs létét, és szívében méltányolta is. A beszélgetés stílusa és iránya azonban nyugtalanította.

Vigye el az ördög, ha azért választ asszonyt vagy hagyja magát kiválasztani, hogy Garrick tervei és vágyai sikerüljenek!

Egyszerűen nem az a házasulós, megállapodós fajta, mint Aidan. Mi tagadás, szereti a nőket. Az illatukat, formájukat, forróságukat. És igaz, ami igaz, van belőlük bőven. Illatos, formás és forró ölelésű mind.

És bármennyire szeretett is a szerelemről, annak örömteli és fájdalmas vonatkozásairól írni, ami a személyes oldalát illeti, inkább csak kerülgette a dolgot.

A szerelem, az, amelyik két kézzel ragadja meg a szívet, és elemészti az embert, keserves felelősség. És az élet nagyon kellemes így, ahogy van. Övé a zene s a kocsma, barátok és a család, s most már a dombon álló kis ház is.

Kivéve talán a kísértetet, aki láthatóan nem vágyik a társaságára.

Ezért aztán nem kapkodott, hanem jól átgondolta a történteket, míg vacsorát készített. Halat kellett sütnie, krumplit aprítania, egy jókora húsos pite sült már a sütőben. A konyhaajtón túl kezdett forrósodni a szombat esti hangulat. AGalwayból érkezett muzsikusok, akiket Aidan szerződtetett, egy balladát kezdtek játszani, és a tenor szépen dalolt Bally-Strandról.

Mivel Darcynak sikerült elcipelnie Jude-ot Dublinba, most csupa mosoly és készséges együttműködés volt, ami nála ritkaságszámba ment. Szinte dalolva adta le a rendeléseket, aztán amikor Shawn teljesítette őket, tánclépésekkel vitte ki a vendégeknek. Jóformán egyetlen rossz szó sem hangzott el köztük aznap.

Ami rekordnak számít, gondolta Shawn.

Éppen egy aranysárgára sült halszeletet csúsztatott egy tányérra, amikor hallotta, hogy csapódik a konyhaajtó, s vele felerősödik a kocsmából beszűrődő zene. - Mindjárt kész, amit rendeltél, drágaságom. És a pitének sem kell több öt percnél.

- Szívesen megkóstolom, ha kész.

Shawn a válla fölött hátranézett, és örömtelin elmosolyodott. - Mary Kate! Azt hittem, Darcy az. Hogy s mint vagy, szépségem?

- Jobban nem is lehetnék. - A lány hagyta, hogy becsapódjon mögötte az ajtó. - És te?

- Hasonlóan. - Lecsöpögtette a szalmakrumplit, és elrendezte az ételt, míg a lány arcát nézte.

Brenna húga kivirágzott egyetemi évei alatt. Talán huszonegy lehet, gondolta, és szép, mint a festett kép. Álla vonaláig érő haja világosabb, rezesebb vörös, mint a nővéréé, és lágy hullámokba rendezve viselte. Szeme szürkészöld, és ügyesen sminkelt. Nem sokkal magasabb Brennánál, de teltebb a keble és a csípője, elegáns sötétzöld ruhája kiemelte szemrevaló alakját.

- Úgy látom, nem is jól vagy, hanem egyenesen ragyogsz. - Shawn a melegítőbe csúsztatta a tányérokat, aztán a pultnak dőlt, hogy elbeszélgethessenek. - Felnőttél, míg nem figyeltem oda. Biztos naponta bottal kergeted el a fiúkat.

A lány felkacagott, s igyekezett, hogy nőiesen és éretten tegye, ne kamaszosan kuncogjon, ahogy eredetileg akart. Shawn Gallagher iránti vonzalma újabb keletű volt, s igen erős. - Nemigen marad időm a szállodai munka mellett fiúkat kergetni.

- Ezek szerint tetszik az ottani munka.

- Nagyon is. Egyszer át kellene jönnöd. - Közelebb lépett. Járását fesztelennek és csábítónak szánta. - Kivehetnél egy szabadnapot, én meg meghívnálak ebédre.

- Jó ötlet, hm? - Rákacsintott a lányra, akinek ettől felgyorsult a pulzusa, aztán megfordult, hogy benézzen a sütőbe, s ellenőrizze a pitét.

Mary Kate még közelebb jött. - Finom az illata. Fantasztikusan értesz a főzéshez. Pedig a férfiak jobbára szörnyen maflák a konyhában.

- Amikor egy férfi vagy éppen egy nő a konyhában mafláskodik, rendszerint tisztában van vele, hogy mindjárt előkerül valaki, aki kikergeti, és átveszi tőle a tennivalókat, hogy megspórolja az időt és a bosszúságot.

- Bölcsen mondtad - suttogta szinte áhítatosan a lány. - És bár kitűnően főzöl, lefogadom, jólesne, ha valaki időnként főzne rád, ahelyett hogy mindig neked kellene bajlódnod vele.

- Úgy van, és nem állítom, hogy nem esne jól.

Amikor Brenna belépett a hátsó ajtón át, az első s egyetlen, amit látott, az volt, hogy Shawn Gallagher a húga káprázó szemébe mosolyog.

- Mary Kate. - Brenna hangja élesen csattant, mint a korbács, mire a lány elpirult és visszahőkölt. - Mit művelsz?

- Én csak… Shawnnal beszélgetek.

- Semmi keresnivalód itt hátul a konyhában a kimenőruhádban, és Shawnt se tartsd fel.

- Nem tart fel. - A felnőttek szidalmaihoz hozzászokott Shawn barátságosan megveregette Mary Kate arcát. Férfi lévén, azt már nem vette észre, hogy a lány szeme álmodozón elfelhősödik.

De Brenna annál inkább észrevette. Összeszorított foggal előrelépett, vasmarokkal megragadta Mary Kate karját, és az ajtó felé vonszolta.

A megaláztatás nyomán eltűnt a felnőttes nagyvilágiság, amit Mary Kate addig akkora igyekezettel próbált fenntartani. - Eressz el, te erőszakos seggfej. - Hangja sikításba csapott, míg megpróbált szabadulni Brenna szorításából. Majdnem elütötték Darcyt, aki épp akkor lépett be, amikor ki akartak menni. - Mi bajod van? Nincs jogod ide-oda ráncigálni. Megmondlak a mamának!

- Helyes. Tedd azt. - Brenna nem lassított, és nem is lazított a fogásán, hanem átvonszolta testvérét a bár mögötti kuckóba, aztán becsapta a kis privát helyiség ajtaját. - Árulkodj csak, te agyalágyult, én meg elmesélem, hogy illegetted magad Shawn Gallagher előtt.

- Nem igaz! - Mary Kate kiszabadult, és most felszegett állal állt, és nagy gonddal simította le legjobb ruhája ujját.

- Csak a nyakát nem csókolgattad, amikor beléptem. Mi ütött beléd? Shawn csaknem harminc, te meg épp hogy betöltötted a húszat. Tudod, mit hozol magadra, ha így egy férfihoz dörgölöd a melleidet?

Mary Kate válasz helyett nővére bő pulóverének egy pontjára szegezte a tekintetét. - Nekem legalább van mellem.

Fájó pontot érintett, nagyon is fájót, mert Brenna felettébb zokon vette, hogy mindegyik húgának, még a kis Alice Mae-nek is nagyobb a melle, mint az övé. - Ha már ez a helyzet, lehetnél irántuk annyi tisztelettel, hogy nem tolod őket egy férfi képébe.

- Nem toltam. És nem vagyok gyerek, akit olyanok leckéztethetnek, mint te, Mary Brenna O'Toole. - Kihúzta magát, vállát hátrafeszítette. - Felnőtt nő vagyok. Egyetemet végeztem. Felelősségteljes állásom van.

- Nahát, ez remek. Gondolom, akkor ideje, hogy az első férfi nyakába vesdmagad, aki megtetszik, és aztán a lovak közé csapj.

- Nem az első, aki tetszik - mondta Mary Kate lassú mosollyal, amelynek láttán Brenna szeme összeszűkült, tekintete hideg lett, hátravetette a haját. - De valóban megtetszett, és nem látom okát, hogy ezt ne hozzam a tudomására. Egyedül rám tartozik, Brenna. És nem rád.

- Ó, hát rám is, egyet se félj. Szűz vagy még?

A Mary Kate szemébe kiülő megdöbbenés megnyugtatta Brennát, hogy húga nem flangált meztelenül a dublini egyetem folyosóin. De mielőtt megkönnyebbülten felsóhajthatott volna, Mary Kate haragja már hangosan meg is nyilvánult. - Mit gondolsz, ki az ördög vagy te? A szerelmi ügyeim csakis rám tartoznak! Nem vagy sem az anyám, sem a gyóntatópapom, tehát törődj csak a magad dolgával.

- A vérem vagy.

- Ne ártsd bele magad a dolgaimba, Brenna. Jogom van Shawnnal beszélgetni vagy randizni vagy akármit csinálni, mihez csak kedvem van. És ha azt képzeled, anyához futhatsz a viselt dolgaimról szőtt mesékkel, akkor majd meglátjuk, mi a véleménye arról, amikor egyszer megláttalak, ahogy Darcy és te megszentelt kártyával pókereztetek.

- De hisz az évekkel ezelőtt volt. - Brenna mégis megrémült. Anyjának mit sem számítanának a közben eltelt évek. - Ártalmatlan gyerekes butaság. Amit a konyhában láttam, Mary Kate, az nem volt ártalmatlan, de butaságnak butaság. Nem akarom, hogy bajod essen.

- Tudok vigyázni magamra. - Mary Kate utoljára vetette hátra a haját. - A te bajod és nem az enyém, ha féltékenység gyötör, mert én tudom, hogy keltsem fel egy férfi figyelmét, ahelyett hogy férfi próbálnék lenni.

Olyan gyors volt az ütés, hogy Brenna mozdulatlan állt, és nem érezte, hogy leterítették, csak amikor Mary Kate kiviharzott a kuckóból, és bevágta maga mögött az ajtót. Könnyek marták Brenna szemét, és legszívesebben belevetette volna magát az egyik régi fonott székbe, és jól kibőgte volna magát.

Nem akar ő férfit játszani, gondolta, csak önmaga próbál lenni.

És csak a húgát szeretné megvédeni. Meg akarja akadályozni, nehogy olyasmit tegyen, ami fájdalmat okoz neki, vagy kínos helyzetbe hozza. Vagy még ennél is rosszabba.

Az egész Shawn hibája, szögezte le magában. Az ezt taglaló halk hangról nem vett tudomást. Shawn bűne, hogy fiatal, ártatlan húgát addig hitegette, míg elvakult rajongást ébresztett benne. De most rögtön tisztázni fog mindent.

Energikusan kimasírozott, s akkor is csak a fejét rázta, amikor Aidan odafordult hozzá, és kezét karjára téve megkérdezte, mi baj történt. Amikor belépett a konyhába, szeme fénylett, de nem a könnyektől, hanem a gyilkos indulattól.

- No de miért cipelted ki így Mary Kate-et, Brenna? Mi csak…

Benne szakadt a szó, amikor Brenna odalépett hozzá, megállt előtte, hogy cipőik orra összeért, aztán ujjával döfködni kezdte a mellkasát. - El a kezekkel a húgomtól!

- Mi a bánatos nyavalyáról beszélsz?

- Tudod te jól, miről beszélek, te átkozott kéjenc. Épp csak betöltötte a húszat, szinte még gyerek.

- Micsoda?! - Shawn ellökte Brenna kezét, mielőtt az a szívébe is lyukat fúrt volna. - Miről van szó?

- Ha azt képzeled, hogy tétlenül nézem, hogy őt is hozzácsapod a háremedhez, akkor tévedsz!

- Hogy mihez?Mary Kate-et? - Döbbenet tükröződött az arcán, de aztán eszébe jutott, hogy nézett a fiatal lány - nem is lány, fiatal nő!. helyesbített magában Shawn -. Amikor felmosolygott rá és a pilláit remegtette. - Mary Kate - ismételte meg elgondolkodva, s halvány mosoly játszott az ajkán.

Brenna agyára vörös köd telepedett. - Töröld le a képedről ezt a kéjsóvár vigyort, Shawn Gallagher, vagy én törlöm le, de abban nem lesz köszönet.

Mivel Brenna már felemelte az öklét, Shawn óvatosan hátrált egy lépést, és békítőleg felemelte két kezét. Nyugodt lelkiismerettel már igazán nem verekedhetett Brennával. - Csillapodj, Brenna. Sosem nyúltam a húgodhoz, még csak meg sem fordult ez az eshetőség a fejemben. Soha nem gondoltam rá úgy, ahogy te mondod, addig a pillanatig, míg te fel nem hoztad. Az isten szerelméért, hiszen pelenkás kora óta ismerem!

- Hát most már nem pelenkás.

- Észrevettem - felelte Shawn, és óvatlan helyeslés csendült ki a hangjából. Saját magát hibáztathatta csak, hogy ezért Brenna gyomron vágta.

- Jesszusom, Brenna, azért csak nem hibáztathatsz egy férfit, hogy méltányolja a húgod szépségét.

- Három lépés távolságból méltányold, ha megkérhetlek. Ha egy lépést is teszel felé, eltöröm mindkét lábad, ezt megígérhetem.

Shawn ritkán jött ki a sodrából, de most érezte, hogy nem sok választja el tőle. Megoldásnak azt választotta, hogy könyökénél fogva felemelte Brennát, hogy szemük egy vonalba kerüljön. Brenna tekintete meglepetten és mérgesen villant.

- Te csak ne fenyegess engem! - füstölgött Shawn. - Ha Mary Kate-tel ilyen szándékaim lettek volna, akkor e szerint cselekszem, és ez kizárólag kettőnkre tartozna, rád nem. Megértetted?

- Mary Kate a testvérem - kezdte Brenna, de elnémult, amikor Shawn újra keményen megrázta.

- És ez jogot ad, hogy őt feszélyezd, engem meg ököllel verj, amikor nem tettünk egyebet, mint a konyhámban álldogáltunk és beszélgettünk? E percben mi is ezt csináljuk, s leltük már nemegyszer. Talán leszaggattam rólad a ruhát, és kedvem szerint tettem veled?

Letette a földre Brennát, aztán mindennél jobban meghántva őt, hátat fordított neki, és halkan csak ennyit mondott: - Szégyelld magad, hogy így elragadott a képzelet.

- Én... — Brenna képtelen volt visszatartani kibuggyanó könnyeit. Küszködött, vadul nyelte őket, aztán szótlanul, könnyes szemmel felnézett, amikor Darcy belépett. - Mennem kell. - Ennyit bírt csak kinyögni, azzal kimenekült a kony- hából.

- Shawn… - Darcy a mosogatóba tette a piszkos edényeket, és villámló szemmel fordult a bátyja felé. - Mi az ördöggel ríkattad meg Brennát?

Bűntudat, harag és e pillanatban elemezhetetlen érzések keltek egymással birokra Shawn keblében. - Ó, a francba is fakadt ki. - Ma estére torkig vagyok a nőkkel!

Restelkedett, és nyomorultul érezte magát. Két olyan embernek gázolt a lelkébe, sértegetett és hozott kínos helyzetbe, akiket nagyon szeret, gondolta. Ajtóstul rontott a házba, ahol semmi keresnivalója sem volt.

Ez persze csak részben igaz. Mary Kate vérlázítóan flörtölt Shawnnal, aki ebből semmit sem vett észre.

Jellemző.

De nem sokáig marad vak. Mary Kate gyönyörű, édes, okos teremtés, gondolta Brenna. És tagadhatatlan, hogy virágzó fiatal nő.

Nem azzal követett el hibát, hogy megvédte. Ügyetlenül és igen önzően járt el. Mert - jobb, ha legalább magának bevallja - ez esetben a maga felségterületét védő nőként lepett fel.

Amit Shawn megint csak nem vett észre.

Nem marad más hátra, mint rendbe hozni, amit elrontott.

Sokáig sétált a tengerparton. Kisírta magát, átgondolta, amit kellett, lecsillapodott. És akkor indult csak haza, amikor bizonyosra vette, hogy szülei

már lefeküdtek, és kettesben beszélhet Mary Kate-tel.

A külső lámpa égett, bevilágította a verandát, egy másik meg a ház frontján lévő szoba ablakában világított. Amikor bement, egyiket sem oltotta le, mert valószínűnek tartotta, hogy Patsy húga még nem ért haza szombat esti randevújáról.

Még egy esküvő, gondolta elmerengve, amíg kibújt a kabátjából. Hatalmas cécó, tervezgetés, virágok és anyagminták felett ontott szeszélyes könnyek.

Ha addig él is, nem érti, hogy józan népek miért akarják végigcsinálni ezt az egész hercehurcát. Maureen kész idegroncs volt - és megbolondította a családját ismire tavaly ősszel végigment a templom padsorai között az oltárhoz.

Persze tüneményes is volt, ismerte el Brenna, miközben sapkáját a szekrény egyik kampójára akasztotta. Libegő fehér ruhájában, csipkefátylában, amelyet még anyjuk viselt az esküvőjén, friss volt és ragyogó. Valósággal sugárzott róla a boldogság és a szerelem, s a látvány egy pillanatra elfeledtette Brennával, milyen hülyén érzi magát kék nyoszolyólányruhájában.

Ha hasonló lépésre szánná el magát - és mivel gyerekeket szeretne, nincs más választása, mint végül férjhez menni -, akkor nála az egyszerűség lesz a rendező elv.

Templomi esküvő ellen nincs kifogása; anyja és apja bizonyára nem engednének ebből egyik lányuk esetében sem. De itt pusztuljon el, ha hónapokig csak ruhákat válogat, katalógusokban keresgél, rózsák tulipánokkal és más virágokkal szembeni előnyeit vitatja.

Anyja menyasszonyi ruháját és fátylát viseli majd, s talán sárga százszorszépekből köttet csokrot, mert ezt a virágot szereti a legjobban. Nem az öreg orgona, hanem sípok zenéjére vonul be apja karján a templomba. A szertartás után itt a házban lesz a parti, egy óriási, lármás cetli, ahol mindenki fesztelenül jól érezheti és elengedheti magát.

Ugyan mi ütött bele, hogy ilyesmiről álmodozik, gondolta lejét csóválva Mary Kate és Alice Mae közös hálószobája előtt.

Besettenkedett az édes, női illatú sötétségbe, megvárta, míg szeme hozzászokik, aztán a hátsó ablakhoz közelebbi ágyon kirajzolódó halomhoz óvakodott.

- Ébren vagy, Mary Kate?

- Igen. - Alice Mae fejének és vállának körvonala, merev fürtjeinek zuhataga merült fel. - És azt mondta, közöljem veled, hogy utál, mint a bűnét, és utálni fog, míg csak meg nem hal, és nem is beszél veled.

- Aludj, Alice Mae.

- Hogy alhatnék, amikor berontott ide, és vörösre beszélte a fejem a te szidalmazásoddal? Tényleg kitaszigáltad Gallagherék konyhájából, aztán meg szidtad, mint a bokrot?

- Nem én.

- De igen - helyesbített Mary Kate merev, hivatalos hangnemben. - És légy olyan kedves, közöld vele azt is, Alice Mae, hogy húzza el a satnya fenekét a hálószobámból.

- Azt mondja, hogy húzd el…

- Az isten szerelméért, hallottam! És nem megyek sehova…

- Nos, ha ő nem megy, megyek én. - Mary Kate fel akart ülni, hogy távozzék, de nem tudott moccanni.

A tompa szitkok és verekedés zajára Alice Mae izgatottan lekapcsolta az éjjeli lámpát, hogy figyelhesse a műsort. - sosem fogod így legyőzni, Kate, mert úgy verekedsz, mint egy lány. Hát sosem figyeltél oda arra, amire Brenna tanítottminket?

- Maradj már veszteg, te kis hülye. Hogy az ördögbe kérlek bocsánatot, ha le akarod harapni a kezem?

- Kell a fenének a bocsánatkérésed!

- Pedig ha nem kell is, megkapod, még ha le kell nyomnom a torkodon, akkor is. - Bosszúságában és tehetetlenségében Brenna a legegyszerűbb megoldást választotta: ráült a testvérére.

- Brenna sírt - kiáltott fel Alice Mae, akinél lágyabb szívűt egész Írországban nem lehetett találni, azzal felkelt, és mezítláb odament a nővéréhez. - Ugyan, ugyan, drágám. -

Gyöngéden kétfelől arcon csókolta Brennát. - Nem lehet ekkora a baj.

- Kicsi mama - suttogta Brenna, és majdnem megint eleredtek a könnyei. A család kisbabája már nem gyerek többé, gondolta, hanem karcsú, csinos kislány, akiből egykettőre felnőtt nő válik. De ezen ráér máskor tépelődni, sóhajtott fel Brenna. - Bújj vissza az ágyba, édesem. Megfázik a lábad.

- Inkább ide ülök. - Becsusszant az ágyba, és ő is ráült Mary Kate lábára. - Segítek lefogni. Ha olyan komoly a dolog, hogy megríkatott, akkor lehet benne annyi udvariasság, hogy legalább meghallgasson.

- De hát S is megríkatott engem! - tiltakozott Mary Kate.

- Te mérgedben sírtál - jelentette ki pedánsan a kislány, anyja kifejezésével élve.

- Azt hiszem, részben én is dühömben sírtam - vallotta be sóhajtozva Brenna, és átölelte Alice Mae vállát. - Joggal haragudott rám. Rémesen viselkedtem. Sajnálom, Kate.. Bocsásd meg, amiket teltem és mondtam.

- Komolyan?

- A legkomolyabban. - Könnyei torkát szorongatták, kicsordultak a szeméből. - Egyszerűen csak szeretlek.

- Én is szerellek - zokogott fel Mary Kate. - És én is sajnálom, ami történt. Szörnyű dolgokat vágtam a fejedhez. Nem gondoltam komolyan.

- Nem számít. - Brenna arrébb csúszott, hogy Mary Kate felülhessen, és megölelhessék egymást. - Mit tegyek, aggódom érted - mormolta testvére hajába. - Tudom, hogy felnőtt vagy, de azért gyerekként látlak magam előtt. Maurennél és Pattynél más a helyzet. Maureen alig tíz hónap fiatalabb nálam, Pattyt még egy évvel fiatalabb. De ti ketten… - Kitárta karját, hogy Alice Mae-t is magához vonta.- Emlékszem, amikor megszületettek, így egész máshoz érzek irántatok.

- De semmi rosszat nem csináltam.

- Tudom. - Brenna lehunyta a szemét. - Olyan csinos vagy, Katié. Gondolom, a körmeid próbálgatod. Csak jólenne, ha veled egykorú fiúkon kísérleteznél.

-Azon már túl vagyok - kacagott fel a húga könnyes hangon, és felemelte fejét Brenna válláról, hogy rávigyoroghasson. - Gondoltam, feljebb léphetnék egy szinttel.

- Jézus Mária - hunyta le a szemét ismét Brenna. – Felelj egy kérdésemre. Azt képzeled, szerelmes vagy Shawnba?

- Nem is tudom. - Mary Kate nyugtalanul megvonta a vállát. - Lehet, hogy így van. Olyan jóképű, tudod, mint egy királyfi a fehér lovon. És kicsit költőre is hasonlít, mert romantikus és mély érzésű is. Egyenesen az ember szemébe néz. A fiúk többségének pillantása lejjebb szokott vándorolni, ezért az ember rögtön tudja, nem rá gondolnak, hanem arra, hogyan vehetnék le a blúzodat. Nézted már a kezeit, Brenna?

- A kezét? - Hosszú, keskeny, ügyes. Csodálatos.

- Művészkeze van, és tudod, amikor ránézek, az jut eszembe, milyen lenne, ha megérintene.

- Úgy bizony - sóhajtott fel szíve mélyéről Brenna, aztán észbe kapott. - Akarom mondani, megértem, hogy ébreszt bizonyos vágyakat, lévén ennyire szép ember. Csak szeretném, ha óvatos lennél. Ennyi az egész.

- Az leszek.

- Na jó, most szépen kibékültetek - tápászkodott fel Aliee Mae, és mindkettejüket megcsókolta. - És most menj, Brenna, hadd aludjunk végre.

Brenna keveset aludt, s akkor is álmodott. Furcsa, zavaros álmokat látott, az éleslátás futó pillanataival, amelyek szinte lelki fájdalmat okoztak a fejében. Fehér szárnyas paripa ezüstbe öltözött lovast vitt a hátán, a férfi hosszú, fekete haja repkedett finom vonású, szép arca körül. Magasra repült szárnyas lován az éjszakában, csillagok sziporkáztak körülötte, és előtte a telihold ragyogó fehér gömbje világított. A hold könnycseppként szórta fényét, amit a férfi gyöngyként fényes ezüstiszákjába gyűjtött. A gyöngyöket azután Lady Gwen lába elé szórta, amikor kettesben a Tündérdombon álló ház előtt beszélgettek.

- Íme, a hold könnyei - mondta a férfi. - Irántad érzett vágyódásom lásd e gyöngyökben. Fogadd el őket, s velük engem is.

De Lady Gwen maga is könnyeket ontott, amikor elfordult a férfitól, megtagadta, visszautasította. És a gyöngyök sejtelmesen világítottak a fűben, majd hajnalkává váltak.

Brenna éjjel, amikor finom fehér szirmaik nyitva voltak, szedett belőlük. Csokrát a bejárat melletti kis tornácra tette, Shawn számára, mert nem volt mersze bevinni neki. Vagy felajánlani.

Brenna karikás szemű és csendesen merengő volt másnap az alvás hiánya és nehéz álmai miatt. Mise után céltalanul tett-vett, szétszedte a régi fűnyíró motorját, öreg furgonjában kicserélte az érintkezőket és a gyertyákat, beállította a motort, bár nem volt szükség rá.

Anyja régi kocsija alatt feküdt, és éppen olajat cserélt, amikor meglátta apja bakancsát.

- Anyád mondta, jöjjek már ki, és nézzem meg, min tépelődsz, mielőtt teljesen kioperálod a motort ebből a csotrogányból.

- Azzal foglalkozom, amivel kell.

- Látom. - Apja leguggolt, aztán ziháló sóhajjal bekúszott Brenna mellé a kocsi alá. - Szóval semmin sem emésztődsz.

- Ezt azért nem állítanám. - Brenna percekig csendben dolgozott. Tudta, hogy apja megvárja, hogy összeszedje a gondolatait. - Kérdezhetek valamit?

- Tudod, hogy igen.

- Mit akar egy férfi?

Mick száját csücsörítette, mert örömét lelte abban, hogy lánya milyen ügyesen és gyorsan bánik a szorítókulccsal. - Nos, egy jó asszonyra, tartós munkára, meleg ételre, a nap végén egy pofa sörre. A többség beéri ennyivel.

- Én az első pontot próbálom kiókumlálni. Mit akar a férfi a nőtől?

- Á. Nos… szóval… - Mick zavartan és enyhe pánikban kifelé igyekezett a kocsi alól. - Mindjárt hívom anyádat.

- Te vagy a férfi, nem ő. - Brenna elkapta apja lábát, mielőtt megléphetett volna. Mick sovány volt és izmos, de Brenna szorítása erős volt. - Férfiszempontból akarom hallani, hogy a férfi mit keres a nőben.

- Nos hát… szóval… józan gyakorlatiasságot - felelte apja túlzott vidámsággal. - Az igen kívánatos tulajdonság. És türelmet. Az igazat megvallva, egy férfinak nagyon türelmes asszonyra van szüksége. Volt idő, amikor szép, kényelmes otthont is várt tőle, de a mai világban - és mivel öt lányom van, ebben a világban kell élnem - inkább adok-kapok megállapodás van érvényben. Segítőtársra van szüksége.

- Úgy kapaszkodott a szóba, mint egy égbeszökő sziklán ledobott mentőkötélbe, miközben keskeny kiugrón áll, ami sebesen omlik le a lába alatt. - A férfinak segítőtársra van szüksége, társra egy életen keresztül.

Brenna nekirugaszkodott, hogy kibújjon a kocsi alól, és felkelhessen. Apja bokáját nem engedte el, mert sejtette, hogy amint alkalma nyílik rá, Mick rögtön meglép. - Azt hiszem, mindketten tisztában vagyunk vele, hogy nem józanságra, türelemre és társra céloztam.

Mick elpirult, aztán halottsápadt lett. - Nem beszélek veled a szexről, Mary Brenna. Ezt azonnal verd ki a fejedből. Nem beszélek ilyesmiről a lányommal.

- Ugyan miért nem? Tudom, hogy volt szex köztetek, különben nem lennék most itt, nem?

-Gondolj, amit akarsz - jelentette ki Mick, és összeszorította a száját.

- Ha fiú lennék, és nem lány, beszélhetnénk róla?

- De nem vagy fiú, ezért nem beszélhetünk, és ezzel le is zárom a kérdést. - Mick elutasítóan összefonta két karját.

Ahogy ott ült, Brennát egy ingerült manóra emlékeztette, és a lánynak az is megfordult a fejében, vajon Jude nem róla rajzolta-e könyvének egyik illusztrációját.

-Hogy döntsek egy kérdésben, ha egyszer nem lehet beszélni róla?

Mivel Mick e pillanatban fütyült a logikára, egyszerűen homlokát ráncolva meredt a távolba.

- Ha muszáj róla beszélned, vitasd meg anyáddal.

- Rendben, nem érdekes, hagyjuk hát. - Majd más oldalról közelíti meg, határozta el Brenna. Nem éppen az apja volt az, aki arra tanította: egy probléma megoldását sokfelől meg lehet közelíteni. - De egyre adj választ.

- Teljesen más téma.

- Úgyis mondhatjuk. - Rámosolygott Mickre, és megveregette a lábát. - Azon morfondíroztam, hogy ha az ember akar valamit, és régóta vágyik rá, akkor mit kell tennie?

- Ha vágyom rá, miért nem az enyém?

- Mert nem tettél eddig komoly erőfeszítést a megszerzésére.

- És miért nem? - Mick szőke szemöldökei felszaladtak a homlokára. - Lassú vagyok, vagy csak ostoba?

Brenna belegondolt, s úgy döntött, apja nem tudhatja, hogy most taposott elsőszülöttje becsületébe. Megfontoltan bólintott. - Ebben az esetben talán mindkettő helytálló.

Mick megkönnyebbült, hogy a beszélgetés biztonságos témáról folyik, és vadul elvigyorodott. - Hát akkor biztos nem lennék többé sem lassú, sem ostoba, hanem szépen megcéloznám, amit akarok, és nem vacakolnék tovább. Mert ha egy O'Toole célba vesz valamit, istenuccse, bele is talál.

Brenna tudta, hogy ebben igaza van. És számíthatott erre a válaszra. - De talán kissé ideges vagy, és nem vagy biztos abban, hogy ehhez a területhez is értesz.

- Édes lányom, ha nem mész utána annak, amit akarsz, akkor sosem lesz a tiéd. Ha nem kérdezel, a válasz mindig nem lesz. Ha nem lépsz előre, folyton egy helyben állsz.

- Igazad van. - Brenna megragadta apja vállát, olajos keze nyomot hagyott tiszta ingén, és cuppanós csókot nyomott az arcára. - Mindig igazad van, papa, és pontosan ezt akartam hallani a szádból.

- Nos, végtére is ezért vannak az apák.

- Légy szíves, fejezd be ezt a munkát - mutatott hüvelykujjával a kocsi alá Brenna. - Nem szeretném félbehagyni, de van valami, amit el kell intéznem.

- Nem gond. - Mick háton becsúszott a kocsi alá. Örült, hogy eloszlatta lánya gondjait. Munka közben vidáman fütyörészett.

5

Shawn addig áztatta a teát, amíg már megállt benne a kanál, aztán előásta az előző napi fánkot, ami a kocsmából megmaradt. Munkakezdésig még egy órája volt. Át akarta adni magát reggelije élvezetének, és hozzá újságot akart olvasni, amit mise után a faluban vett.

A pulton a rádió hagyományos kelta dallamokat játszott, a konyhai tűzhelyben ropogott a tőzegből rakott tűz. Shawn számára ez maga volt a mennyország.

Nemsokára a vasárnapi vendégeknek főz, Darcy ki-be penderül a Gallagher konyhájába, cukkolja, amivel csak tudja. Beszélget ezzel-azzal, s talán Jude is lejön egy-két órára. Gondoskodik majd róla, hogy egészséges, jó ebédel egyen.

Nem volt kifogása a rá váró nap egyetlen perce ellen sem. De ha időnként nem szakít magának egy kis időt, amikor egyedül lehet, úgy érzi, szétrobban a feje.Elképzelte, milyen lenne az élete, ha így élné le a házacskában, ahol a morózus fekete macska elnyúlik a tűz mellett, és csöndes reggel követ csöndes reggelt.

Gondolatait elragadta a rádióból felhangzó sípok és fuvolák muzsikája, lába öntudatlanul verni kezdte a taktust. Aztán a hátsó ajtón felhangzó hangos dobajtói majd kiugrott a szíve.

A nagy sárga kutya vigyorgott rá; nyelve kilógott, széles mancsát az ajtó üvegének támasztotta. Shawn a fejét csóválta, de azért felkelt, és az ajtóhoz sétált. Sosem bánta O'Toole-ek Bettyjének látogatását. A kutya kellemes társaságot jelentett, és egy kis vakarászás, simogatás után rendszerint összegömbölyödött, és Shawnhoz hasonlóan átadta magát almainak.

Búb a hátát görbítette és fújt, de inkább csak rutinból, mint valódi felháborodásból. Amikor a türelmes Betty tudomást sem vett róla, a macska egyszerűen feltartotta a farkát, és mosakodni kezdett.

- Bekószálod a vidéket, mi? - kérdezte Shawn, ahogy beeresztette a kutyát az eső ígéretét hordozó élénk szélből. - Szívesen látlak egy kis fánkra és a tűz melegére, független attól, mi a véleménye erről annak az ördögfiókának. - Már épp készült becsukni az ajtót, amikor megpillantotta Brennát.

Első gondolata enyhe bosszúság volt; ez a látogató már nem éri be puszta vakarászással, simogatással, hanem beszélgetni akar. Nyitva hagyta az ajtót, útját állta a szélnek és a benti melegnek, míg a lányt figyelte.

Brenna néhány fürtje kiszabadult a sapka alól, és rubinvörösen röpködött a szélben. Száját elszántan összeszorította, amiről Shawnnak rögtön az jutott eszébe, nem tett-e ő vagy más olyasvalamit, amitől Brenna ingerült lett. Ha belegondol, ehhez nem kell sok. Mindazonáltal szép, formás száj, ha az embernek van ideje elmerengeni rajta.

Kistermetű nő létére nagy léptekkel jár, gondolta Shawn. És céltudatosan. Úgy jön, mintha sürgős dolga lenne, aminek mihamarabb a végére akar járni. Ismerve az O'Toole-t, tudta, hogy Brenna haladéktalanul tudtára adja, mi járatban van.

A lány megkerülte a kis fűszerültetvényt, amit Shawn konyhakertté tervezett továbbfejleszteni. A szél pirosra csípte az arcát, így amikor felemelte a fejét és pillantásuk találkozott, a lány arca rózsás volt.

- Jó napot, Mary Brenna. Ha a kutyáddal indultál sétálni, ő már láthatóan megelégelte. Az asztalom alatt ül, Búb meg fütyül rá, mintha kár lenne az idejét pazarolnia rá.

- Ő akart sétálni velem.

- Hát persze. Ha időnként valóban sétálnál és nem masíroznál, ahogy szoktál, akkor tovább maradna veled. Gyere be a szélből. - Félreállt, amikor Brenna fellépett a hátsó verandára, aztán megtorpant, beleszimatolt a levegőbe. És elmosolyodott. - Virág- és kocsikenőcsillatod van, vagy valami ehhez hasonló.

- Motorolaj és ami a parfümből maradt, amivel Alice Mae ma reggel rajtakapott.

- Nem akármilyen kombináció. - És tipikusan BrennaO'Toole, gondolta,

ahogy a lány nagy léptekkel elvonult mellette. - Iszol egy teát?

- Igen. - Brenna kibújt a kabátjából, felakasztotta egy szögre, aztán utólag eszébe villant a sapkája is, és azt is levette.

Shawnt mindig megdöbbentette, amikor megpillantotta a sapka alól kiszabaduló és leomló vörös hajzuhatagot. Butaság, gondolta, míg a teáskancsóért nyúlt. Hiszen tudja, hogy ott van a sapka alatt. Mégis valahányszor előbukkan, meglepetésként éri.

- Fánk is van.

- Nem kérek, de azért kösz. - Brenna meg akarta köszörülni a torkát, mert valami forró és sűrű tapadt rá, de aztán mégsem tette, csak ült az asztal mellett, fesztelenül hátradőlve. Míg idefelé tartott, elhatározta, hogy úgymond könnyedén a lelkét nyomó kérdésre tereli a szót. - Gondoltam, megkérdem, nem akarod-e, hogy a héten valamikor átnézzem a kocsidat. Amikor utoljára hallottam a hangját, nagyon keservesnek hangzott.

- Kedves tőled, ha tudsz időt szakítani rá. - Figyelte, ahogy Búb Brenna lábához dörgölődzik, aztán puhán felugrik az ölébe. Az O'Toole az egyetlen, akit a macska kedvel, gondolta. Talán azért, mert mindketten nehezen kezelhetőek.

- Nem a házban tüsténkedsz Jude megbízásából a gyerekszobán?

Brenna megsimogatta Búb fejét, aki hangosan dorombolt.

- Bőven van időm.

Letelepedett Brennával szemben, és a kuncsorgó Betty-nek adott egy fél fánkot. - Hogy haladsz? - Végtére is nem olyan rossz Brenna társaságában a meleg konyhában ülni, míg az állatok ott sertepertélnek körülöttük.

- Jól. Többnyire elpiszmogok azzal, amit Jude kér, csinosítok a házon, ilyesmi. Tudod, milyenek a nők; már az jár a fejében, hogy amint kész és ragyog az egyik szoba, mellette kopottnak látszik a másik. Máris a nagy háló rendbetételét fontolgatja.

- Mi baja vele?

Brenna vállat vont. - Első látásra semmi, de Jude és Darcy egy rakás változtatnivalót találtak. Új tapéta a falra, lefesteni a szegélyeket, felcsiszolni a padlót. Aztán említettem, milyen szép a kilátás a homlokzati ablakokból, mire Jude megjegyezte, hogy szeretne egy ablakülést. Mondom, ha akar egyet, ez meg az kéne hozzá, és szempillantásba sem telik, máris megbíz az elkészítésével.

Brenna szórakozottan elvette a fánk másik felét, és majszolni kezdte. - Lefogadom, hogy papával szobáról szobára fogunk menni, és a pincétől a padlásig mindent felújítunk majd. Tisztára megbokrosodott. Afféle fészekrakás jellege van a dolognak.

- Hát, ha kedvére van, és Aidan sem bánja… - Shawn befejezetlenül hagyta a mondatot, mert elképzelte, milyen lehet kopácsolás és fűrészelés közepette élni. Akkor már inkább lassú tűzön pirítsák, gondolta.

- Hogy bánja-e? - horkant fel Brenna. - Ha betoppan egy megbeszélés közepén, csak vigyorog, mint a fakutya. Odavan Jude-ért. Szeme sem rebbenne, ha Jude egyszer csak kijelentené, hogy fordíttassuk Brennával ellenkező irányba a házat. - Felsóhajtott, és belekortyolt a teájába. - Azért igazán csodálatos látni őket együtt.

- Aidannak Jude volt az, akire egy életen átvárt. - Brenna értetlen tekintetét látva Shawn megcsóválta a fejét. - Bizony várt rá. Elég volt ránézni Aidanra, hogy lássa az ember. Amikor azon az első estén Jude belépett a kocsmába, megtörtént a csoda. Mindkettejük élete gyökeres fordulatot vett, bár egyikük sem sejtette még akkor.

- De te igen?

- Nem állítanám, hogy pontosan tudtam, csak éreztem, hogy megváltoznak a dolgok.

- És te mire vársz? - hajolt előre kíváncsian Brenna.

- Én? - húzódott fel Shawn szemöldöke. - Ó, nekem jó így, ahogy van.

- Hát ez a gond veled, Shawn. - Ujjával a férfira bökött. - Addig haladsz ugyanazon az úton, míg ki nem taposod, és még csak fel sem eszmélsz, mert közben a fellegekben jársz.

- Hát, ha kitaposott út is, akkor is az enyém, és jól érzem magam rajta.

- Arra van szükséged, hogy átvedd az irányítást. - Eszébe jutottak apja szavai. - Előre kell lépned. Ha nem lépsz tovább, mindig egy helyben fogsz állni.

Shawn derűs, békés tekintettel méregette, és felemelte a teáját. - De én szeretem ezt a helyet.

- Én késznek érzem magam a változásra, az előrelépésre. - Brenna összehúzott szemmel nézte Shawnt. - És nem zavar, ha nekem kell kézbe vennem a dolgok irányítását, ha már így esett.

- És ezúttal minek az irányítását akarod kézbe venni?

- A tiédet. - Hátradőlt, és pillantása elsiklott a teáját iszogató Shawn önelégült mosolya felett. – Szerintem, le kellene feküdnünk egymással.

Cigányútra szaladt a korty, amit Shawn épp lenyelt. A forró tea Shawn kezére löttyent, meg az újságra, és Shawn fuldokolva köhögni kezdett. Brenna bosszúsan felkiáltott, letette a felháborodott Búbot, felkelt, és erélyesen hátba döngette a férfit. - Azért ez ennyire nem lehet rémes ötlet.

- Jesszusom! - Shawn csak ennyit bírt kinyögni. - Ó, édes Jézusom! - Amikor Brenna visszaült a helyére, Shawn csak könnyes szemmel meredt rá. Végül teleszívta a tüdejét levegővel, aztán kifújta. - Miféle kijelentés ez?

- Egyenes kijelentés. - Brenna a szék háttámlájára kulcsolta karját. Úgy döntött, uralkodik idegességén és hirtelen haragján is. - Az az igazság, hogy vágyom rád. Méghozzá már jó ideje. - Shawnnak ettől leesett az álla, és az arcára kiülő döbbenettől Brenna visszafojtott haragja nőttön-nőtt.

- Mi a véleményed? Csak férfiak elégíthetik ki a vágyukat, nők nem?

Dehogy ez a véleménye. Csakhogy azt sem képzeli, hogy az ember egyszerűen beállít valakinek a konyhájába, és kereken bejelenti. - Mit gondolna anyád, ha hallaná, hogy beszélsz?

Brenna félrehajtotta a fejét. - De nincs itt, nem?

Shawn hátratolta a székét, amitől Betty rögtön felugrott. Mivel a férfi a fejében kavargó gondolatok közül egyet sem tudott megragadni, az ajtóhoz ment. -Kimegyek. Nem kapok levegőt.

Brenna egy percig meg sem moccant. Magára parancsolt, hogy lassan, mélyen szívja be a levegőt, várjon, amíg megnyugszik. Okosan, éretten kell viselkednie. Tisztán át kell gondolnia. A józanész és ingerültség tíz másodperces közelharcából az utóbbi került ki győztesen, a másik megfutamodott.

Hogy van képe! Milyen arcátlan! Hát kicsoda ő, Brenna? Valami szörnypofa, akire egy férfi sem fanyalodik rá? Talán kurta szoknyában, festett képpel kell illegetnie magát Shawn Gallagher előtt, hogy az felfigyeljen rá? A pokolba vele.

Felpattant, kiment a házból a süvöltő szélbe. - Ha nem érdekel, úgyis jó. Csak mondd meg.

Utolérte Shawnt, elébe állt, de a férfi úgy kerülte meg a kérdést, hogy sarkon fordult, és elindult az ellenkező irányba.

Szerencséje volt, hogy Brennának nem volt fegyver a kezében.

- Ne fordíts hátat nekem, te gyáva kutya.

Shawn a válla fölött hátrapillantott, szeme kékje ragyogón villant.

- Szégyellhetnéd magad - mondta, félrenézett és továbbment.

Lelke mélyéig fel volt háborodva. És Isten úgy segélje… fel is izgult. Nem hajlandó úgy gondolni Brennára. Soha nem is gondolt rá úgy. Vagy ha néhányszor mégis, nem kapott-e észbe időben, és nem állította-e le magát? Most is ezt fogja tenni.

- Hogy szégyelljem magam? - Brenna hangja ostorként csattant. - Ki az ördög vagy te, hogy előírd nekem, min szégyenkezzem?

- Az a férfi vagyok, akinek most ajánlkoztál fel, mégpedig olyan egyszerűen, mintha sört vagy krumpliszirmot kínálnál.

Brenna közben utolérte, de Shawn szavai szíven ütötték. Elsápadt. - Szóval ezt gondolod rólam? Hogy ennyi az egész? Akkor neked van szégyellnivalód.

Shawn látta a szemében, milyen mélyen megbántotta, és ettől csak nőtt amúgy is nagy zavara. – Brenna… nem szokás azt mondani egy férfinak, hogy le akarsz feküdni vele. Nem illendő.

- De abban nincs kivetnivaló, ha egy férfi mondja egy nőnek?

- De van. Szerintem az sem helyes. Ez egy… szóval úgy kellene, hogy… az isten szerelméért, nem beszélgethetek veled ilyesmiről! Szinte családtag vagy.

- Mi az oka, hogy a férfiak, akiket ismerek, képtelenek a szexről mint természetes emberi megnyilvánulásról beszélni? És nem vagyok családtag.

Megeshet, hogy gyáva, de inkább körültekintő, gondolta Shawn. Hátrébb lépett. - Ne gyere közelebb.

- Ha nem akarsz lefeküdni velem, mondd meg, hogy szexuálisan nem hatok rád.

- Nem gondolok rád úgy. - Shawn még egy lépést hátrált, egyenesen a kis fűszerágyáson keresztül. - Hiszen majdnem a húgom vagy.

Brenna kivillantotta a foga fehérjét, ami nála a dühkitörés előjele volt. - De nem vagyok a húgod, a fenébe is, vagy Igen?

A szél belekapott vörös hajába, fürtjei arca körül repkedlek, hogy Shawnnak kedve lett volna beléjük markolni, amit korábban százszor is szívesen megtett volna, amikor ez még ártatlan mozdulatnak tetszett.

De most attól tartott, kettejük között többé semmi sem lesz ártatlan.

- Nem. Nem vagy az. De mindig így gondoltam rád, úgy próbáltam rád gondolni. Hogy várhatod el tőlem, hogy homlokegyenest máshogy viselkedjem… Nem, képtelen lennék megtenni - mondta gyorsan, amikor ismét elöntötte a vágy.

- Értsd meg, nem lenne helyes.

- Te dolgod, ha nem akarsz lefeküdni velem - bólintott hűvösen Brenna. - Majd akar más. - Azzal sarkon fordult, és elindult hazafelé.

- Várj egy percet, a fenébe is. - Ha kellett, Shawn tudott gyors lenni. Három lépéssel beérte Brennát, és elkapta a karját, aztán maga felé penderítette, és megragadta a másik karját is. - Tévedsz, ha azt hiszed, hagylak ilyen gondolatokkal a fejedben elmenni innét. Nem engedem, hogy más férfi ágyába bújj csak azért, mert dühös vagy rám.

Brenna szeme villanása elég figyelmeztetés kellett volna hogy legyen, de a hangja végtelenül nyugodt és hűvös volt, így Shawn nem kapott észbe. - Túl nagyra vagy magaddal, Shawn Gallagher. Ha férfival akarok lenni, nem akadályozhatsz meg benne. Nincs beleszólásod. Lehet, hogy megdöbbent, de feküdtem már le férfival, és jólesett. És a jövőben is megteszem, ha kedvem tartja.

A férfinak úgy elakadt a lélegzete, mintha Brenna gyomorszájon vágta volna. – Micsoda… hogy te…

- Ez a dolog egyedül rám tartozik - jelentette ki Brenna öntelten. - És nem rád. Most eressz el. Nincs több mondanivalóm számodra.

- De nekem annál több van. - Ennek ellenére egyetlen épkézláb gondolat sem jutott eszébe, miközben lelki szemeivel Brennát látta ölelkezni valami arctalan férfival.

Brenna felszegte a fejét, és égő tekintetét még egyszer Shawnéba fúrta. - Le akarsz feküdni velem vagy sem?

Hazudjon, vagy vallja be az igazat? Hirtelen halálosan biztos volt abban, hogy bármelyiket választja is, pokolra kerül. De a hazugságot biztonságosabbnak érezte.- Nem.

- Akkor végeztünk is. - Brenna dühösen, megalázva lökte el magától. Aztán talán büszkeségből vagy vágytól hajtva, de mielőtt meggondolta volna, váratlan lépésre szánta el magát.

Egy könnyed ugrással Shawn karjában termett, lábaival átölelte a férfi derekát, ajkát az övére szorította. Mintha hallotta volna, hogy Betty ugat - egyszer, kétszer, háromszor -, mintha csak nevetne. Míg a férfi megingott, Brenna úgy tapadt Shawnra, mint a bogáncs, és nem túl gyöngéden megharapta alsó ajkát. Valaki felnyögött - Brenna nem tudta, és nem is érdekelte, hogy melyikük -, aztán szívét-lelkét beleadta forró csókjukba.

Brenna meglepetésszerűen rohanta le Shawnt. Talán ezért is nem rázta le magáról. Biztosan ez lehetett az oka… Pusztán ösztönösen cselekedett, amikor megragadta Brenna csodálatosan feszes fenekét, aztán tenyerét végighúzta a lány hátán, és ujjaival belemarkolt vörös sörényébe.

Elakadó lélegzetét is a megdöbbenésnek tudta be. Nem az ő hibája, futott át az agyán, hogy Brenna illata és íze megőrjítette érzékeit, és beleszédült az érzésbe.

Abba kell hagynia. Brenna kedvéért most rögtön be kell fejeznie… vagy egy perc múlva. Előbb vagy utóbb.

Hűvösen simogatón vette körül őket a szél. A nap felhők mögé bújt, törékeny fény csillámlott, s végtelenül lágyan eleredt az eső. Shawn úgy érezte, mintha fejéből kiszaladna a vér, s agyában nem maradna más gondolat, mint az, hogy most rögtön felviszi a lépcsőn Brennát, az ágyra fekteti, s elmerül benne.

De a következő pillanatban Brenna ellökte magától, és leugrott a földre. Shawn a tekintetét elhomályosító vágy ködén át látta bántóan gúnyos mosolyát. – Gondol-tam, nem baj, ha belekóstolsz abba, amit elutasítottál.

Shawn csak állt egy helyben, kimondhatatlanul felizgatva, - Majd átnézem a kocsid, ha lesz egy szabad percem - jelentette ki Brenna, és lesimította ingujját. - Igyekezz le a faluba. Elkésel a munkából.

Shawn még akkor sem szólt, amikor Brenna elindult hazafelé, és csak állt a csendes esőben, míg a lány és a sárga kutya el nem tűntek a dombhát mögött.

- Elkéstél - fogadta Aidan, amint Shawn belépett a kocsma konyhaajtaján.

Akkor rúgj ki, vagy takarodj az utamból. Szokatlanul goromba válasza hallatán Aidan felhúzta a szemöldökét, és szótlanul nézte, hogy öccse felrántja a hű- szekrény ajtaját, tojást, tejet és húst vesz elő. - Aligha rúghatok ki valakit, aki épp annyira tulajdonosa a vállalkozásnak, mint én.

Shawn lecsapott egy fazekat a tűzhelyre. - Akkor meg miért nem vásárolod ki a részem?

Amikor Darcy belépett a konyhába, Aidan feltartotta a kezét, megrázta gyorsan a fejét, és intett, hogy menjen ki. Darcy idegesnek látszott, de engedelmeskedett.

– Mi bajod?

- Semmi a világon. Gondolkozom egy s máson, és sok a dolgom.

- Eddig úgy ismertelek, hogy nem jelent gondot, ha együtt mozog a kezed és jár a szád.

- Nincs mit mondanom, viszont húsos pitét kell csinálnom. Egyébként fogalmam sincs, mi ütött a nőkbe – fakadt ki és fenyegető képpel fordult bátyja felé. - Egyszer innen esnek neked, másszor onnan, sosem lehet tudni, merről kapsz a fejedre.

- Á, szóval innen fúj a szél! - Aidan aggodalma derűnek adott helyet. Teát töltött magának, és nekidőlt a pultnak, míg Shawn dolgozott és maga elé dünnyögött. - Éjjel-nappal beszélhetnénk erről, és egy lépéssel sem jutnánk közelebb e rejtély megoldásához. Fogas kérdés, annyi szent. De kellemesebb, ha nővel gyűlik meg a bajod, mintha egyáltalán nincs nő az életedben, nem gondolod?

- E pillanatban nem.

Aidan csak nevetett. - Nos hát melyik keseríti meg az életed?

- Egyik sem. Nem fontos. Nevetséges.

- Hm. Szóval nem mondod el. - Aidan elgondolkodva itta a teáját. - Akkor komoly ügy lehet.

- Könnyű neked önelégülten mosolyogni - vetette oda Shawn keserű ingerültséggel a hangjában. - Boldogan összebújsz a Jude Franceseddel.

- Igaz, ami igaz - bólintott Aidan. - De nem mindig volt így, és hasznos tanácsot adtál, amikor nem tudtam, mitévő legyek. Talán neked sem ártana lehiggadni, elidőzni ennél a problémánál, és tanácsot adni magadnak, ha már tőlem, nem fogadod el.

- E percben nem kell nő az életembe - motyogta Shawn - Ez a bizonyos meg egyáltalán nem. Egyszerűen nem, és kész.

Próbált nem gondolni arra a vad és veszedelmes csókra. Brenna hozzá tapadó kicsi, de arányos testére.

- Szó sem lehet róla - ismételte meg, aztán ingerült mozdulattal megigazította a lángot a fazék alatt, amiben a hús főtt.

- Nálad jobban senki sem tudja, mi jó neked és mi nem. Én csak annyit mondanék, hogy eljön az idő, amikor az eszed mást diktál, mint amit a tested akar. A férfi kisgyermekké válik, ha nőről van szó, mert azt akarja, amit nem kellene, és többet markol, mint amennyivel elboldogul. Attól, hogy tudod, még nem szűnsz meg akarni azt, ami nem jó neked.

- Nem lennék jó neki. - Shawn némileg lecsillapodva elővett egy tálat, hogy összeállítsa a pitékhez a tésztát. - Még ha más tényezők nem is nehezítenék a dolgot, akkor sem lennék jó neki. Kár róla többet beszélni.

Kemény tésztát gyúrt lisztből és vízből, aztán letakarta a tálat és betette a hűtőbe. - Egyensúlytésztát csinálok - mondta Aidannak, míg simára kavarta a tésztához a vajat és a faggyút. - Van tengeri köményem, amit a fiatal Brian Duffy szedett, és amit köcsögben savanyítottam, és ez csodálatosan megy a lazachoz, amit ma reggel vettél, így ma azzal is szolgálhatunk. Szólj Jude-nak, hogy jöjjön át, készítek neki is egy tányérral.

- Szólok, és köszönöm. Shawn. - Elhallgatott, amikor Darcy megbántottan ismét felbukkant az ajtóban.

- Arra kérsz, jöjjek le korán, aztán kituszkolsz az ajtón! Ha ti ketten csak álldogáltok itt, és kis titkaitokat sutyorogtok egymásnak, akkor

visszamegyek a lakásba, és manikűrözök, mert nyitásig még egy óra van hátra.

- Hadd töltsek teát, drágaságom, mert valami rémesen bántam veled. - Aidan megveregette Darcy arcát, aztán lendületes mozdulattal kihúzott neki egy széket.

- Nos, szívesen iszom egy csészével, de kekszet is kérek hozzá. - Miután leült, Darcy összefonta karjait az asztalon, és kihívóan mosolygott a bátyjára.

- Keksz. Máris hozom. - Aidan levette a dobozt, és Darcy elvette. - Mindkettőtökkel beszélnem kell. A kocsmáról van szó.

- Akkor azalatt kell beszélned, míg dolgozom - mondta Shawn. Kivette a tésztát a hűtőből, és kezdte kinyújtani.

- Végtére is késtél, nem? - jegyezte meg Aidan könnyedén. - Emlékeztek arra a New York-ira, Magee-ra? Úgy tűnik, érdekli az ötlet, hogy a tervezett színházat összekösse a kocsmánkkal. Én úgy gondoltam, hosszú távra bérbe adom a lelket, de ragaszkodik hozzá, hogy azonnal megvegye. Ha eladjuk, elveszítjük a föld jogát és az építkezés feletti esetleges ellenőrzési jogunkat.

- Mennyit ajánlott? - kérdezte Darcy, és beleharapott a kekszbe.

- Egyelőre csak körüljártuk a feltételeket, de úgy érzem, kifizeti az összeget, amit kérünk. Felhívom mamát és papát, de mivel a kocsma most a mi nevünkön van, hármunknak kell eldöntenünk, mit tegyünk.

- Ha eleget fizet, véleményem szerint adjuk el neki. Úgysem használjuk semmire sem.

- De föld - villant Shawn szeme Darcyra, miközben a kinyújtott tészta téglalapjára vajas faggyúkeveréket kent. -A mi földünk. Mindig is a miénk volt.

- Pénzzé tehetjük. A mi pénzünkké.

- Végiggondoltam ezt is, azt is. - Aidan elgondolkodva csücsörítette ajkát, s körbe - körbelötykölte a teáját. - Ha nem megyünk bele az eladásba, Magee talál másik telket. A színház fellendíthetné a kocsma forgalmát, ha valamiképp sikerül belekapcsolódnunk. Okos ember benyomását keltette bennem, akivel inkább személyesen, mint telefonon tárgyalnék. De azt mondja, most más üzleti ügyei vannak, és addig nem jöhet, míg azokkal nem végez.

- Akkor küldj át engem New Yorkba - remegtette kékesfekete szempilláit Darcy. - Én rá tudom venni, hogy megnyissa a pénztárcáját.

Aidan gúnyosan felnevetett. - Nem hiszem, hogy erre az emberre hat a bűbáj.

- Véleményem szerint tisztán anyagi megfontolások vezérlik. Arra gondoltam, megkérem papát, repüljön át New Yorkba, beszéljen ezzel a Magee-vel, mert papa van olyan ravasz, mint akármelyik New York-i törtető. De mielőtt felhívnám, döntsük el, mit akarunk mi hárman.

- Nyereséget - vágta rá Darcy, és bekapta az utolsó falat kekszet.

- Azt is, hogyne, de mit akarunk hosszú távon?

- Hírnevet - felelte Shawn, és Aidan meglepetten pillantott fel rá. - Az elmúlt években mindent elkövettünk, hogy a Gallaghert zenei központtá fejlesszük. Bekerüljünk az útikönyvekbe, mint egy hely, ahol jó ételt, italt szolgálnak fel jó zenét játszanak, vagy kitűnő zenészeket hívnak meg, nem Elértük, hogy a zenekarok vagy menedzsereik felhívnak, hogy időpontot egyeztessenek, nem?

- De igen, és szép bevételünk van belőle - hagyta helyben Aidan.

- Ha ez a Magee fel akarja futtatni a szórakoztatást, a zenét Ardmore-ban, és még több turistát, még több ügyfelet akar idecsalogatni, az csak öregbítené a hírnevünket.

Shawn három rétegbe hajtogatta a tésztát, lenyomkodta a két végét, és visszatette a hűtőbe. - De Gallagher- módra kell csinálnunk, vagy sehogy.

Aidan ültében hátradőlt, míg Shawn burgonyát vett elő, és dörgölni kezdte a mosogatóban. - Mindig újabb és újabb meglepetéssel szolgálsz, Shawn. Igazad van: vagy Gallagher- módra, vagy sehogy. Ami lefordítva annyit tesz, hogy hagyományosan, visszafogottan, ír módra. A kocsmánkhoz nem kapcsolódhat csiricsáré vagy bennünket lejárató intézmény.

- Ami viszont azt jelenti, hogy meg kell győznöd, hogy együtt kell működnünk - tette hozzá Shawn. - Mivel mi ismerjük Ardmore-t meg a Régi Parókiát, ő pedig nem.

- És ott van még a ráfordítás - döntött Aidan. - Százalékot kérünk a színház hasznából. Ez jutott még eszembe, és ezt akartam papának elmondani, hogy e felé terelje Magee-t.

Darcy az ujjaival dobolt az asztalon. - Tehát az általunk megszabott áron adjuk el neki a telket, vagy hosszú távra bérbe, mindkettőt azzal a feltétellel, hogy beleszólásunk van az építkezésbe, a tervezésbe, és részesedünk a színház nyereségéből.

- Lényegében erről van szó. - Aidan rákacsintott a húgára. Darcy hideg fejjel gondolkodik, és érzéke van az üzlethez. - Ez a Gallagher- módi. - Aidan felállt az asztaltól. - Akkor hát megegyeztünk?

- Igen. - Darcy kivett egy kekszet. - Hadd lássuk, gazdaggá tesz-e bennünket ez a Magee.

Shawn burgonyát tett a lobogó vízbe. - Részemről is rendben. És most kifele mindkettőtöknek a konyhámból.

- Már itt sem vagyok. - Darcy pimasz csókot dobott Shawnnak, és kivonult, de közben már azon járt a feje, mire költi el a jenki pénzét.

Shawn többet nem is gondolt telekeladással, építkezéssel és haszonnal, mert úgy vélte, Aidan kézben tartja a továbbiakat. Mire a kocsma kinyitott, elkészítette, amit aznapra tervezett, a konyhában meleg volt, és étvágygerjesztő illatok szálldostak.

Elkészítette a rendeléseket, égett keze alatt a munka, de a máskor fejében szóló zene folyton cserbenhagyta. Míg dolgozott, eljátszott gondolatban egy dallammal, hagyta, hadd alakuljanak a maguk módján a hangok, a ritmus. Aztán a következő pillanatban megint ott állt a halk esőben, Brenna ölelésében, és az egyetlen zene, amit hallott, saját vére lüktetése volt. És ezért nem lelkesedett különösebben.

Brenna a barátja, és egy barát nem kelt az emberben ilyen gondolatokat. Még ha ő kezdeményez is. Világéletében úgy heccelte, ahogy a saját húgát. Amikor csak megcsókolta, és ez nemegyszer előfordult, mindig testvéri csókot adott neki.

Képtelenség, hogy úgy tegyen, mintha mi sem történt volna, amikor már tudja, milyen Brenna csókja. Tudja, mennyire simul ajka az övére, mennyiforróság van abban az apró testben. Hogyan szabaduljon meg a zsigereiben támadt tüzes, kemény érzéstől, ami után sosem sóvárgott?

Brenna nem az esete. Távolról sem. Az alkalmazkodó, nőies típust kedveli, aki kacér és becéző. És persze azt, aki hagyja, hogy ő tegye meg az első lépést. Végtére is férfi, vagy mi az ördög! Egy férfi ágyba kell édesgesse a nőt, és nem a nő kell hogy megmondja, feküdjön le vele, mert -hogy is fogalmazott Brenna? - vágyik rá. Fáj a foga rá.

Vigye el az ördög, ha eltűri, hogy bárkinek is „fájjon a foga rá”.

Bizonygatta, hogy egy darabig kerülni fogja Brenna O'Toole-t. És amikor csak átmegy a konyhából a kocsmába, nem néz körül, hogy látja-e a csúf sapkát vagy hallja-e a hangját.

De szeme azért körbepásztázta a tömeget, s fülét hegyezte. De Brenna azon a vasárnap estén nem tért be a Gallagherbe.

Shawn végezte a munkáját, és azok, akik ettek a főztjéből, teli hassal és elégedetten mentek haza. Amikor rendbe tette a konyhát és maga is hazafelé indult, gyomra az elfogyasztott étel ellenére is üresnek tetszett, és az elégedettség végtelenül távolinak tűnt.

Próbált feledést találni a zenében, és két órát ült a zongora mellett. De a hangok is megkeseredtek, a dallamok is hamisan szóltak.

Egyszer, amint épp végigfuttatta ujjait a billentyűkön, s fejét csóválta, mert az akkordok nem nyújtottak gyönyörűséget, valami változást érzett a levegőben. Alig észrevehetően fodrozódó hang és mozgás keltette fel a figyelmét. De anikor felnézett, semmit sem látott, csak a kis nappalit, az előszobába vezető ásító ajtónyílást.

- Tudom, hogy itt vagy - suttogta, és várt. De senki sem Válaszolt. - Mit akarsz a tudtomra adni?

A súlyos csöndben felállt, hogy lefojtsa a tüzet, hallgassa a szél susogását. És bár úgy érezte, nyugtalan ahhoz, hogy álom jöjjön a szemére, felment az emeletre, és lefekvéshez készülődött.

Amint feje a párnára hanyatlott, magával ragadta az álom: szépséges asszonyt látott, aki a kertben állt, sápadt aranyhalai beezüstözte a holdfény. Fehér ló szárnyai surrogtak a levegőben, aztán elpihentek, amint a ló patái földet értek. A lovon ülő férfi nem látott mást, csak az asszonyt. Míg leszállt lováról, a kezében tartott ezüstzsák megcsillant, fénylett, mintha apró lángnyelvek csapnának ki belőle.

Az asszony lába elé öntötte a gyöngyöket, melyek fehérek és tiszták voltak, akár a holdfény. De az asszony elfordult tőle, egyszer sem pillantott a csodálatos gyöngyökre. Köntöse nyomában a gyöngyökből virágok lettek, és kísértetként világítottak az éjszakában.

Shawn a holdsütötte virágok közt az asszony után nyúlt. A sápadt aranyhaj égővörös lett, a lágy tekintetű szemek elevenek és smaragdzöldek. Brenna volt, akit karjába vont, Brenna, akit magához szorított.

És az álomban, ahol megszűnik ész és logika, Brenna volt, akit csókolt.

6

- Ideadnád, drágám, a görbe botomat?

Brenna felkapta apja szintezőjét - legtöbb munkaeszközét becenévvel illette -, és a festékfoltos védőhuzaton odavitte neki.

Szépen haladtak a gyerekszobával, és Brenna képzeletében már inkább a babáé volt, mint Shawn régi szobája. Van, akinek lelki szemei elől a végeredményt a szerszámok és fűrészbakok, hiányzó szegély és fűrészpor hava eltakarja. De Brenna ugyanúgy élvezte a munkafolyamat minden piszkát és rendetlenségét, mint a csillogó-villogó végeredményt.

Imádta a szagokat és a zajokat, a kopácsolással vagy gerendacipeléssel járó egészséges izzadást. Most, amikor apja mögött állva figyelte, ahogy Mick az éppen felállítandó polcok függőleges tartójához illeszti a szintezőt, arra gondolt,

mennyire szereti a pepecselő munkákat. A méricskélést, leszabást, ellenőrzést, újbóli ellenőrzést, amíg csak az, amit megépít, pontosan olyan nem lesz, mint amilyennek képzeletében látta.

- Pontos - jelentette ki Mick vidáman, aztán a sarokba állította szintezőjét. Öntudatlanul is egyforma testtartást vettek fel: kényelmesen szétterpesztett lábbal, csípőre rakott kézzel, magabiztosan álltak.

- És mivel O'Toole épít, tartós is.

- Úgy van. Olyan, amilyennek lennie kell. - Barátságosan vállon veregette a lányát. - Rendes munkát végeztünk ma délelőtt. Mit szólnál hozzá, ha lemennénk a kocsmába, megebédelnénk, aztán délután befejeznénk ezt a polcrendszert?

- Á, nem vagyok éhes - hárította el a meghívást Brenna, és apja tekintetét kerülve odament a borításhoz, amit már leszabtak a polcok szegéséhez. - Menj csak előre, én még legyalulom ezt itt.

Mick a tarkóját vakarta. - Álló héten be sem tetted a lábad a Gallagherbe.

- Tényleg? - Brenna nagyon is jól tudta, hogy múlt szombat óta nem járt a kocsmában. És úgy számolta, még egy-két napra van szüksége, amíg megalázottsága annyira elcsitul, hogy képes lesz bemenni és szembenézni Shawnnal.

- Tényleg. Hétfőn azt mondtad, hogy: „Otthonról hoztam valamit", kedden: „Majd később eszem". Tegnap be akartál még fejezni valamit, és azt mondtad, később lejössz, de persze nem jöttél. - Elfordította a fejét, és emlékeztette magát, hogy Brenna nő, és a nők másként gondolkodnak, cselekednek. - Talán összekaptál Darcyval?

- Nem. - Brenna megkönnyebbült, hogy apja erre a következtetésre jutott, és így nem kell hazudnia. - Tegnap beszéltünk, amikor itt járt. Te átmentél Clooneyékhoz, hogy megjavítsd a lefolyócsövüket.

Igyekezett, hogy hangja, mozdulatai keresetlenek legyenek. - Egyszerűen kíváncsi vagyok, hogy fest majd mindez, ha kész leszünk - mondta, és felemelte a szegélylécet. - És hatalmas reggelit pusztítottam el. Menj csak, papa, és ebédelj meg. Ha később éhes lennék, lemegyek és kifosztom Jude konyháját.

- Ahogy akarod. - A lányai, isten áldja őket, gondolta Mick, gyakran megfejthetetlen rejtvényt jelentenek. De ha megszakad, sem tudja, mi baja lehet Mary Brennájának. Ezért most rákacsintott, míg belebújt a kabátjába. - Ha ezzel megvagyunk, a legkevesebb, hogy lehajtsunk egy pofa sört a nap végén.

- Hát persze, és biztos meg is szomjazom addigra. - És épen kitalál majd valami ürügyet, hogy egyenesen hazamehessen.

Amint Mick elment, Brenna az enyvezővel helyére illesztette a szegélylécet, aztán a derekára csatolt szerszámtartó övről leakasztotta a kalapácsot, és szögeket vett elő. Nem fog búslakodni, ezt megfogadta. És a munka előbb-utóbb elmossa azt, amit Shawn iránt érez.

Sok minden van, amit akar, de nem tud megszerezni, gondolta. Jó lenne, ha kedves és nagylelkű lenne, mint Alice Mae, rendszerető, mint Maureen, türelmes, mint az édesanyja. És tíz centivel magasabb, tette hozzá, miközben a létrát a polchoz húzta, hogy felszögelje a legfelső szegélylécet.

De azért ezek nélkül is megvan, méghozzá nem is rosszul. Shawn Gallagher nélkül is meglesz. És ha úgy hozza a sors, egyetlen férfira sem lesz szüksége.

Egy nap majd a két kezével felépíti a házát, és kedve szerint éli az életét. Lesz egy rakás unokahúga meg unokaöccse, akiket agyonkényeztethet, és nem lesz, aki nyavalygásával, követelődzésével elviselhetetlenné teszi a napjait.

Mi másra vágyhatna még?

Nem lesz magányos. Brenna odaillesztette a következő szegélyt, a széleket pontosan egymáshoz igazította. Ami azt illeti, élete egyetlen napján sem volt még magányos, akkor miért lenne most az? Van munkája, családja, barátai.

A fenébe is, valami tűrhetetlenül hiányzik neki ez a gazember.

Az elmúlt huszonnégy év alatt szinte nem volt nap, hogy ne találkoztak volna. A kocsmában, a faluban, egyikük otthonában. Hiányoztak a beszélgetések, a piszkálódás, hogy lássa és hallja őt. Valahogy el kell nyomnia magában ezt az abszurd vágyat, amit Shawn iránt érez, hogy ismét barátok lehessenek.

Csakis saját magát okolhatja a történtekért, önnön gyengeségét. De majd rendbe hozza. Nagyot sóhajtott, és arcát a sima szegélyre fektette. A rendbehozatalhoz nagyon ért.

Lépteket hallott a folyosón. Gyorsan összekapta magát, és szorgosan kopácsolni kezdett.

Jude jelent meg az ajtóban, és szeme felragyogott, amikor körülnézett. - Jaj,

Brenna! El sem hiszem, mi mindent végeztetek mindössze pár nap alatt!

Csodálatos!

- Majd csak lesz - hagyta rá Brenna. Lemászott a létráról a következő szegélylécért. - Papa percekkel ezelőtt ment el ebédelni, de ma kész leszünk a polcokkal. Szerintem is szépen haladunk.

- Ahogy a baba is. Múlt éjjel megmozdult.

- Ez igen. - Brenna Jude-ra pillantott. - Nagyszerű érzés, nem?

Jude szeme elfátyolosodott. - Leírhatatlan. Sosem gondoltam, hogy ilyen érzések kavarognak majd bennem, és ilyen boldog leszek. Hogy egyszer lesz egy olyan férfi, mint Aidan, aki szeret.

- És miért ne lenne mindez és még sokkal több?

- Sem elég jónak, sem elég talpraesettnek, sem elég okosnak nem éreztem magam. - Kezét hasán nyugtatva odasétált a szegélyhez, és végighúzta rajta az ujját. - Visszatekintve, hogy is mondjam, alkalmatlannak éreztem magam. De tudod, azt hiszem, így kellett lennie, mert ez az érzés hozott lépésről lépésre erre a helyre.

- Ez aztán a tősgyökeres ír gondolkodás!

- Végzet. - Jude kurtán felkacagott. - Tudod, néha éjjel felébredek, és fekszem a sötétben, Aidan mellettem alszik, és arra gondolok: itt vagyok. Jude Frances Murray. Jobban mondva Jude Frances Gallágher - javította ki magát mosolyogva, amitől megelevenedtek arcán a gödröcskék. - Írországban élek, a tenger mellett. Férjes asszony vagyok, bennem egy növekvő élet. Író, akinek egy könyve már megjelent, a másik éppen készülőben van. És alig ismerek rá arra a nőre, aki Chicagóban voltam. Olyan boldoggá tesz, hogy az a nő már nem én vagyok.

- Még ott él benned, különben nem méltányolnád azt, akivé lettél, vagy amid van.

Jude szemöldöke meglepetten felszaladt a homlokára. - Tökéletesen igazad van. Talán inkább neked kellett volna pszichológusnak lenned.

- Dehogy, de azért köszönöm a bókot. Inkább kalapálok fát, mint valakinek a fejét. - Összeszorította a fogait, és bevert egy szöget. - Néhány jelentéktelen kivétellel.

Á, gondolta Jude. A végszó, amire várt. - Netán a sógorom e lista első helyén áll?

A kérdés hallatán Brenna keze megrándult, és célt tévesztve nagyot sózott a hüvelykujjára. - A francba!

- Mutasd csak. Nagyon fáj?

Brenna fogai között sziszegve fújta ki a levegőt, ahogy a fájdalom egyre messzebbre kisugárzott. Jude anyáskodva sürgött-forgott körülötte. - Semmiség az egész - hárította el Brenna. - Kétbalkezes, csapnivaló bolond. Az én hibám.

- Gyere le a konyhába. Jeget teszünk rá.

- Nem komoly - tiltakozott Brenna, és a kezét lengette.

- Lefelé - parancsolt rá Jude, megragadta a karját, és az ajtó felé húzta. - Sokkal inkább az én hibám, eltereltem a figyelmed. A legkevesebb, amit megtehetek, hogy kicsit babusgatom.

- Apró dudor - legyintett Brenna, de hagyta, hogy Jude leterelje a lépcsőn a konyhába.

- Ülj le. Hozok jeget.

- Hát, valóban nem árt, ha egy percre leülök. - Mindig is jól érezte magát a Gallagher- konyhában. Gyerekkora óta nem sok változott itt, bár Jude keze nyoma meglátszott rajta.

A krémszínű falak szinte törékenynek tetszettek a sötét fából készült szegély mellett. Az ablakdeszkák vastagok és szélesek voltak, Jude kis cserepekben fűszernövényeket tett rájuk, hogy érje őket a nap. A régi üveges, sokfiókos konyhaszekrény, amely egy egész falat elfoglalt, korábban fehér volt és ismerősen kopott. Jude most leheletzöldre festette, amitől friss lett, szép és valahogy nőies.

A „jobbik" készletet, amelyet a Gallagherek ünnepeken és különleges alkalmakkor használtak, az üveges részben tartották. Fehér volt, szélén apró ibolyákkal.

Az apró konyhai kandalló gömbölyű kövekből épült, és a benne parázsló tüzet faragott tündér őrizte, amelyet Brenna adott Jude-nak a harmincadik születésnapjára.

Otthon, gondolta Brenna. Szép, meleg otthon volt mindig is. És most Jude-é.

- Illik hozzád ez a helyiség - jegyezte meg Brenna, míg Jude vászonba csomagolt jeget tekert óvatosan Brenna sérült ujja köré.

- Ó, igen - derült fel Jude arca, és észre sem vette, hogy öntudatlanul is az ír beszéd dallamát vette fel. - Bárcsak főzni is tudnék!

- Jól elboldogulsz.

- Sosem lesz az erősségem. Hála az égnek, hogy itt van Shawn. - A hűtőhöz ment, s igyekezett nemtörődöm hangon beszélni. - Tegnap este hazaküldött levestAidannal. Krumpli és lestyán. Mivel nem mentél le a kocsmába apáddal ebédelni, melegítek kettőnknek.

Brenna nyelve hegyén már ott volt a tiltakozás, de gyomra korogni készült, így beadta a derekát. - Köszönettel veszem.

- A kenyeret én sütöttem. - Jude levest mert egy lábasba, és feltette melegedni. - Nem vállalok érte garanciát.

Brenna elismerően méregette a veknit, amit Jude a kenyértartóból vett elő. - Barna kenyér, ugye? A kedvencem, és szemre mesés.

- Azt hiszem, kezdek beletanulni.

- Mit bajlódsz vele, amikor egyszerűbb lenne Shawnnal felküldetni?

- Szívesen csinálom. Élvezem. A tészta összeállítását, a gyúrást, a kelesztést. - Jude a levágott szeleteket elrendezte egy tányéron. - És közben járnak a gondolataim.

- Anyám is ezt szokta mondogatni. Én meg inkább leheveredem, ha gondolkodni támad kedvem. - Az ember ennyit fáradozik, aztán… - Brenna felkapott egy szeletet, és beleharapott. - Volt, nincs.

- A szakács öröme, ha látja, hogy fogy a főztje. - Jude a tűzhelyhez ment, megkavarta a melegedő levest. - Összevesztél Shawnnal, és ezúttal nem a szokott civódásotokról van szó.

- Nem tudom, hogy valóban veszekedés volt-e, de igaz, hogy nem a szokásos. De majd elmúlik, Jude. Ne izgasd magad.

- Szeretlek. Mindkettőtöket.

- Tudom. Hidd el, semmiség.

Jude nem szólt, csak tányérokat, kanalakat vett elő. Mennyire avatkozhat bele egy jó barát a másik ügyeibe, tűnődött. Hol a határ? Felsóhajtott, mert úgy érezte, egyszerűen nincs határ.

- Érzelmekkel viseltetsz iránta.

A csöndes kijelentés táncra perdítette Brenna idegeit. - Hát persze. Hogyne. Mindig is egymás nyakán lógtunk. Egy a sok közül, amivel halálra szekál, és gyakrabban támad kedvem beverni a fejét, mint nem.

Elmosolyodott, de Jude arca rezzenetlen maradt. - Érzelmekkel viseltetsz iránta -ismételte meg Jude -, de ezeknek semmi közük a gyermekkorhoz vagy a barátsághoz, annál több ahhoz, ahogy egy nő vonzódik egy férfihoz.

- Én… - Brenna érezte, hogy arcát elönti a pír, a vörös hajúak átka! - Nos, egyáltalán nem… - Nehezére esett hazudni, s végül nem is tette. - Ó, a fenébe. - Ép kezével megdörgölte az arcát, aztán hirtelen félbehagyta a mozdulatot, kezét arcára szorította, kitágult szemében elszörnyedés tükröződött. - Jézus, Mária, Szent József! Látszik rajtam?

Mielőtt Jude válaszolhatott volna, Brenna már felpattant, tenyere élével fejét kalapálta, és nyögve átkozódott. - El kell költöznöm. Itt kell hagynom a családom. Letelepedhetnék a nyugati megyékben. Anyai rokonaim élnek Galwayban. Nem, nem, az nincs elég messze. Legjobb, ha elutazom Írországból. Chicagóba megyek, a nagyidnál lakom, amíg a saját lábamra nem állok. Ugye, befogad?

Hátrapenderült, és fogait dühösen összeszorította, amikor látta, hogy Jude levest mer a tányérokban, s közben kuncog.

- Hát lehet, hogy te ezt mulatságosnak tartod, Jude Frances, én azonban nyomorúságos helyzetbe kerültem. Mindenki előtt, akit csak ismerek, porig aláztam magam, mert egy szép arcú, agyalágyult alak után ácsingózom.

- Nem szégyenültél meg, és bocsáss meg, hogy nevettem. De ahogy az arcodra pillantottam… hát, szóval, nem álltam meg - gyűrte le kikívánkozó kacagását Jude. A levesestányérokat az asztalra tette, aztán megveregette Brenna vállát. - Ülj le, és végy egy mély lélegzetet. Nem kell emigrálnod Írországból.

Amikor Brenna nem moccant, Jude maga vett mély lélegzetet. - Nem hiszem, hogy észrevehető lenne, bárki számára legalábbis nem. De szokásom figyelni másokat, elemezni őket, és a tetejében, azt hiszem, ha az ember szerelmes, jobban ráhangolódik az érzelmekre. Valahogy… nem is tudom, de szikrázik a levegő, amikor egymás közelében vagytok. Időbe telt, hogy ráébredjek, nem arról a szeretetteljes torzsalkodásról van szó, amely barátok és családtagok között megszokott, hanem valami elementáris dologról.

Brenna elutasítóan legyintett. Egyetlen kérdés izgatta csak. - Szóval nem látszik?

- Nem, hacsak nem lesi valaki minden arcrezdülésed. És most ülj le végre.

- Rendben. - Brenna leült, és nagyot fújt, bár szívéről még nem gördült le a kő. -Ha Darcynak is feltűnt volna, biztos szóba hozza. Nem állná meg, hogy ne cukkoljon vele. De ha csak te meg Shawn tudtok róla, azt még kibírom.

- Megmondtad neki?

- Úgy éreztem, ideje szólni. - Brenna különösebb étvágy nélkül kanalazni kezdte a levest. - Régóta hajt felé valami, hogy úgy mondjam. Amikor mostanában elgondolkodtam rajta, az jutott eszembe, hogy ha párszor lefeküdnénk, talán megszabadulnék ettől az érzéstől.

Jude nagy csörrenéssel tette le a kanalát. - Megkérted, hogy feküdjön le veled?

- Meg, és a reakciójából ítélve azt hihette volna bárki, hogy ágyékon vágtam a csavarkulcsommal. Ezzel vége is.

- Kíváncsiskodni szeretnék - mondta Jude, és karjait összefonva közelebb hajolt a barátnőjéhez.

Brenna szája sarka megrándult. -Á, szóval eddig nem azt tetted?

- Távolról sem. Szó szerint mit mondtál neki?

- Egyértelműen tudtára adtam, hogy le kellene feküdnünk egymással. Mi a baj ezzel? - gesztikulált hevesen a kanalával. - Gondoltam, a férfiak szeretik az egyenes, nyílt beszédet.

- Hm. - Jude-tól hirtelen nem telt okosabb válasz. - Felteszem, hogy Shawn nem fogadta lelkesen.

- Hah! A húgának tekint, mondta. És igazán szégyellnem kellene magam. Szégyellni! - ismételte meg egy paprikásabb hangulatban. - Aztán keresetlenül kijelentette, hogy úgy nem akar. Erre ráugrottam.

- Hogyan… - Jude köhögni kezdett, és megint felvette a kanalát. Valamivel le kell csillapítania azt, ami a torkát kaparja, gondolta. - Szóval ráugrottál.

- Úgy van. Megcsókoltam, de úgy, hogy azt egyhamar nem felejti el. És nem taszított el, mintha az élete múlna rajta. - Félbetört egy szelet kenyeret, felét a szájába tömte. - Miután végeztem, otthagytam, ő meg csak állt, mint aki sokkot kapott.

- El tudom képzelni. És visszacsókolt?

- Naná, hogy visszacsókolt. - Brenna vállrándítással intézte el a kérdést. - A férfiak e tekintetben nagyon kiszámíthatóak. Még ha a nő nem is az esetük, akkor is kipróbálják, nem?

- Hm, gondolom, igen. - Tapasztalat híján elbizonytalanodva Jude csak hümmögött.

- Most kerülöm egy darabig - folytatta Brenna -, mivel képtelen vagyok eldönteni, hogy dühít-e vagy zavarba ejt a dolog.

- A napokban igen szórakozott volt.

- Komolyan?

- És ingerlékeny.

Brenna étvágya váratlanul visszatért. - Örömmel hallom. Remélem, szenved az a szamár.

- Hát, ha én azt akarnám, hogy egy férfi szenvedjen miattam, azt hiszem, elgyönyörködnék a látványban - mondta Jude, és lenyelt egy kanál levest. - De hát ez én vagyok.

- Éppenséggel nem származik bajom abból, ha ma este benézek a kocsmába - tűnődött fennhangon Brenna, és gyorsan Jude-ra vigyorgott. - Kösz.

- Bármikor állok rendelkezésedre.

Brenna fütyörészve dolgozta végig a napot. Kedve víg volt, ujjai fürgén dolgoztak. Érezte, hogy nem a könyörületesség netovábbja embertársa boldogtalanságának örülni, de hát ő is csak gyarló ember, nem?

Napok óta nem volt olyan jókedvű, mint amikor bement aznap a Gallagherbe. Korán lévén, még csend volt, néhány asztal mellett ültek csak vendégek. A távolról sem agyonhajszolt Darcy a bárpultnál beszélgetett a melák Jack Brennannal.

- Ülj oda nyugodtan a barátaidhoz - mondta Brenna Mick-nek, amikor a kandallóban égő tűz előtt megpillantotta apja haverjait, sörrel a kezükben. - Én meg ideülök a pulthoz, és behozzuk Darcyval a lemaradásunkat.

- Helyes. És, ugye, megkéred, hogy hozzon nekem egy korsóval?

- Persze. - Brenna balra oldalazott, és feltelepedett a Jack melletti székre.

- Rég nem láttunk. - Aidan gépiesen a csap alá tett egy poharat meg egy korsót; jól ismerte törzsvendégei szokásait. - Hol bujkáltál, Mary Brenna?

- A te otthonodban. Amint hazaérsz, kukkants be a gyerekszobába. Kíváncsi vagyok, hogy tetszik.

- Meglesz.

- Amikor eljöttünk, a feleséged sóhajtozott, és a frissen befejezett polcokat szagolgatta. - Brenna beszéd közben is fél szemmel a konyhaajtót leste. - És te, hogy s mint vagy, Jack?

- Épen és egészségesen. És te, Brenna?

- Hasonlóan. Ugye, nem szeretsz bele a mi Darcynkba? Jack céklavörösre pirult. Holdvilágképe volt, széles válla, de ha lányokkal ugratták, pirult, mint egy iskolás fiú.

- Több eszem van annál. Úgy eltaposná a szívem, mint egy bogarat.

- Úgy bizony, de boldog emberként halnál meg - replikázott Darcy.

- Ne törődj vele, Jack. - Aidan nagy szakértelemmel kezelte a csapokat és töltötte a Guinnesst beszélgetés közben is. - Darcynál kevés állhatatlanabb és csapodárabb lány van.

- Mind igaz. - Darcy gondtalan nevetését csupa gyönyörűség volt hallgatni. - Gazdag férfinak tartogatom magam, aki piedesztálra helyez, és drágaköveket szór a lábam elé. De addig is… - ujjait játékosan Jack kivörösödött képe előtt billegtette - élvezem a derék, csinos férfiak udvarlását.

- Menj már, Darcy. Vidd ki apám sörét, mielőtt a mi Jackünk teljesen megkukul. - Brenna térdére fektette bakancsos lábát, és elvette Aidantól a poharat, amit az átnyújtott. - Mellettem biztonságban érezheted magad, Jack drágám.

- Csinos vagy, mint Darcy.

- Nehogy ő is meghallja, mert elevenen megnyúz minket. - Brenna meghatottan és magában mulatva arcon csókolta Jacket. Shawn abban a pillanatban lépett ki az ajtón.

Akár mulatságos is lehetne, gondolta Brenna, és kár, hogy rajta kívül senki sem látja, hogy torpan meg Shawn, mint akit fejbe kólintottak, aztán mint rándul össze, amikor a visszacsapódó konyhaajtó fenéken billenti.

Lelke mélyén örvendezve csak felvonta a szemöldökét, és bal kezét kényelmesen Jack széles vállán nyugtatva így szólt: - Jó estét, Shawn.

- Brenna… - Shawn lelkében olyan vihar dúlt, hogy képtelen volt érzéseit egymástól különválasztani. Tudta, hogy egyrészt ingerült, másrészt kínban van. De aminek egyáltalán nem volt helye, az a vágy volt. A többit már meg sem tudta egymástól különböztetni.

Brenna beleivott a sörébe, és a hab felett Shawnt figyelte. - Ma délben Jude-dal a levesedből ettem. Különleges íze volt.

- Vacsorára ciste-t. főztem. Mrs. Laury disznót vágott a héten.

- Ez aztán a bőséges, laktató étel, nem, Jack?

- Az bizony. Akkor hát itt maradsz vacsorázni, Brenna?

- Nem. Hazamegyek, amint megittam a Guinnessem.

- Ha meggondolod magad, ehetnénk együtt. Kedvencem a ciste, és Shawn nagyszerűen készíti.

- Felülmúlhatatlan a konyhában, nem? - Mosolyogva mondta, de pillantása hűvös és megvető maradt. - Te is főzöl, Jack?

- Tudok kolbászos rántottát készíteni. És krumplit is tudok főzni. - Egyszerű lélek lévén, Jack komolyan vette Brenna kérdését, és homlokát ráncolva törte a fejét, ahogy számba vette konyhaművészeti repertoárját. - Ha megvan a hozzávaló, elég jó szendvicset csinálok, bár ha meggondolom, az nem ugyanaz, mint a főzés.

- Ennyivel elboldogulsz. - Brenna barátságosan vállon veregette Jacket. - Mi ketten a Shawn- félékre hagyhatjuk a főzést. Kellek kisegítőnek a hétvégén, Aidan?

- Ha ráérsz, szombat este elkelne a segítség. Népszerű zenekart szerződtettünk, és Mary Kate ideszólt, hogy szombat estére turistacsoportot is várnak a szirti szállóba. Páran biztos lesétálnak hozzánk.

- Akkor hatra itt leszek. - Brenna lehörpintette a sörét, és leugrott a székről. - Szombat este benézel ide, Jack?

- Hogyne. Szeretem ezt a zenekart.

- Akkor, viszlát szombaton. - Visszapillantott, és látta, hogy apja beszélgetésbe mélyedt a barátaival. Egy órát még eltart, számolta ki magában, aztán odaszólt neki: - Indulok haza, papa. Szólok anyának, hogy majd jössz. Ugye, útnak indítod apámat úgy egy óra múlva, Darcy?

- Megmutatom, merre az ajtó. - Darcy piszkos edényekkel teli tálcát cipelt a pulthoz. - Jövő kedden randim van egy dublinival, aki múltkor átutazott a falun. Elvisz vacsorázni Waterford Citybe. Miért nem szerzel magadnak egy pasit, és jössz el te is?

- Éppen megtehetem.

- Van egy jobb ötletem. A dublini elhívhatná egy barátját.

- Rendben. - Brenna nem lelkesedett a kilátásért, hogy idegenekkel vacsorázzék Waterford Cityben, de elégedettséggel töltötte el, hogy Shawn hall minden szót. - Nálad alszom, mert, gondolom, későn érünk haza.

- Pontban hatkor jön értem - kiáltott Darcy Brenna után, aki elindult az ajtó felé. - Időben légy itt, és nőnek maszkírozd magad.

Jack a sörébe sóhajtott, amikor Brenna kiment. - Fűrészporillata van - mondta inkább magának, mint másnak. - Nagyon kellemes.

- Mit szagolgatod? - förmedt rá Shawn, mire Jack értetlenül pislogott.

- Tessék?

- Rögtön visszajövök. - Shawn felcsapta a pult végén a lapot, aztán akkora csattanással engedte vissza, hogy Aidan szitkokat szórt utána, majd kirohant Brenna után.

- Várj egy percet, Mary Brenna! Csak egy átkozott percet. A lány megállt teherautója ajtajánál, és életében talán először vegytiszta női

elégedettség melege járta át. Csodás érzés, gondolta. Mindenestül csodás.

Arcára mérsékelt érdeklődést erőltetve fordult meg. - Valami gond van?

- Van ám. Mit jut eszedbe, hogy Jack Brennannal flörtölsz?

Brenna sapkája ellenzőjéig vonta fel a szemöldökét. - Kíváncsi lennék, hogy ez mennyiben tartozik rád.

- Pár napja, hogy arra kértél, feküdjek le veled, és most gondolsz egyet, és odabújsz Jackhez, meg azt tervezed, hogy valami dublinival vacsorázol.

Brenna hatásszünetet tartott, majd így kérdezett vissza: - És?

- Hogyhogy és? - Shawn roppant idegesen és dühösen meredt rá. - És ez egyszerűen nem helyes.

Brenna elutasítóan megvonta a vállát, és visszafordult, hogy kinyissa a furgon ajtaját.

- Nem helyénvaló - mondta Shawn, és karjánál fogva maga felé penderítette Brennát. - Nem tűröm el.

- Világosan értésemre adtad.

- Nem úgy értem.

- No jó, akkor, ha úgy döntöttél, mégis szeretnél lefeküdni velem, akkor közölhetem, hogy meggondoltam magam.

- De én még nem döntöttem… - Shawn szava elakadt, elképedve bámult a lányra.- Meggondoltad magad?

- Meg. Nem olyan volt csókolózni veled, mint képzeltem. Neked volt igazad, nem nekem. - Szándékosan sértő mozdulattal paskolta meg Shawn arcát. - Ezzel le is zártuk.

- Az ördögöt ennyi. - Keményen és gyorsan a teherautóhoz szorította Brennát, ami a lányban egyszerre ébresztett bosszúságot és izgalmat. - Ha akarlak, megkaplak, és akkor zárjuk le. Addig meg azt akarom, hogy viselkedj tisztességesen.

Brenna meg sem tudott szólalni. Biztosra vette, hogy torkán akadna a szó. Ezért azt tette, ami elsőre eszébe jutott. Összeszorított öklével gyomron vágta Shawnt.

Shawn nem kapott levegőt, dühtől kipirult arcából kifutott a vér. De nem mozdult. Attól, hogy így tett, hogy képes volt rá, bár Brenna tisztában volt vele, hogy keményen odasózott, az izgalom újabb hulláma söpört ár Brennán.

- Majd később, négyszemközt beszélünk erről, Brenna.

- Helyes. Van bőven mondanivalóm.

Shawn elégedetten lépett hátra, mert úgy vélte, sikerült Brennát meggyőznie.

- Holnap reggel átnézhetnél hozzám.

Brenna fortyogva mászott be a vezetőülésre, és bevágta az ajtót. - Megtehetném - felelte, miközben begyújtotta a motort -, de erre hiába vársz. Egyszer elmentem, és gorombán visszautasítottál. Még egyszer nem megyek.

Shawn hátraugrott, nehogy Brenna áthajtson a lábán. Ha nem jön át, gondolta, míg Brenna elhajtott, akkor majd megtalálja a módját, hogy kettesben maradjon vele, hogy... megegyezzenek, talán ez a leghelyesebb kifejezés.

Négyszemközt.

7

Az ember azt hihetné, ez a lány sosem ugrott a karjába, és nem csókolta eszméletlenre. Még akár azt hihetné, képzelődött, és a lány soha nem ült vele szemben a konyhaasztal mellett, és nem ajánlotta, hogy hancúrozzanak egyet az ágyban.

De megtette mindkettőt. Ebben egészen biztos, mert valahányszor Brenna közelébe kerül, görcsbe rándul a gyomra.

Shawnnak ez nem volt ínyére. Mint ahogy az sem, milyen könnyedén és normálisan zajlott le a szokott szombat esti őrület a kocsmában. Ahányszor valamilyen okból Shawn kijött a konyhából, Brenna szeme rávillant, s kifejezése félúton volt a mosoly és a megvető gúny között.

Shawn-ban felmerült a kérdés, hogyan örülhetett régebben ugyanennek az arckifejezésnek.

Brenna a hosszú gesztenyefa pult egyik végén, míg Aidan a másik végén csapolta a sört s töltötte az italokat. Brenna elcsevegett a vendégekkel, nevetgélt az öreg Mr. Rileyvel, akinek szokása volt minden csinos lány kezét megkérni. Ha a zenészek olyan dalt játszottak, amit szeret, ő is csatlakozott a kórushoz.

Mindent úgy csinált, ahogy szombatok százain, gondolta Shawn, amikor tele a kocsma és remek zene szól.

Akár megkönnyebbülést is érezhetné - és magának azt bizonygatta, hogy így van -, hogy visszazökkentek a megszokott, baráti kerékvágásba.

Csak éppen halálra bosszantotta a dolog.

Brenna farmerban és bő pulóverben volt. Talán több ezerszer is látta ebben a pulóverben. Akkor eddig miért nem jutott eszébe a formás kis test a pulóver alatt? Miért csak most? A test, amely gyors, tevékeny és erős, a keblek, amelyek kemények és kicsik, mint érés előtt az őszibarack.

Shawn úgy elábrándozott, hogy forró olajjal megégette ujját, miközben lecsepegtette a sült krumplit, és átkozta magát, hogy egyszer is megfordult a fejében, milyen lenne végigsimogatni ezt a testet, azokat a kebleket.

Brennának kétségtelen ez volt a célja, ötlött az eszébe. Fondorlatos boszorkány! Elültette Shawn fejében a gondolatot, felébresztette a vágyát, s mivel Shawn is csak férfi, most kedvére kínozza azzal, hogy ott tesz-vesz a közelében. Nos, kettőn áll a vásár.

Nem várta be, hogy Darcy szolgálja fel a rendeléseket, Shawn maga ment és vitte ki őket a vendégeknek, csak hogy mutassa Brenna O'Toole-nak, jelenléte cseppet sem zavarja.

De a megátalkodott nőszemély rá sem hederített, amikor a konyhából átjött a kocsmába, és a tömegen átfurakodott az asztalokhoz. Shawn biztosra vette, hogy őt akarja bosszantani azzal, hogy elmerülten sört csapol, és úgy beszélget egy rakás turistával, mintha legrégibb barátai lennének, és most tartanák szombat esti összejövetelüket.

Brenna kibontva viselte a haját, csak egy fekete szalaggal kötötte hátra. Fürtjei tűzként lángoltak a tompa fényben.

Bárcsak másra tudna gondolni, mint Brenna hajára! Bárcsak két marokra foghatná ezt a vörös hajzuhatagot.

- Szia, Shawn. - Mary Kate akkor érte be, amikor a Clooney család elé letette a tál sült krumplit. A lány olyan közel merészkedett a férfihoz, amennyire csak mert, reménykedve, hogy Shawnnak tetszik az új kölnije, amit próbaképp magára fújt. - Nagy a forgalom.

- És élénk a muzsika. Ha nem csalódom, itt az egész turistacsoport.

- Remekül szórakoznak. - Mary Kate felemelte a hangját, hogy túlkiabálja a zenét, de közben igyekezett csábos hanghordozását megőrizni, miközben a zenekar belefogott a „Maloney inni akar" című dal vérpezsdítő előadásába. - De mi inkább a te játékod szeretném hallani.

Shawn futólag rámosolygott, majd hóna alá csapta az üres tálcát. - Azt bármikor ingyen is meghallgathatod. Ezek a Galwayi fiúk nagyon tüzesen játszanak. - Az első boksz felé pillantott, és elmerülten csodálta a hegedűs játékát. – Enni a családoddal jöttél?

Mary Kate önbizalma összeomlott. Hát nem képes másra, hogy gondolni rá, mint az O'Toole lányok egyikére? Hiszen ő már felnőtt nő! - Nem, senkivel sem vagyok. - És még csak nem is hazudik, bizonygatta magában. Igaz, hogy a szüleivel és Alice Mae-vel jött, de nincs velük.

- Nagyszerűen játszanak - mormolta maga elé Shawn, és a zenehallgatás élvezete el is feledtette vele a mellette álló lányt. - Gyorsak, ügyesek, szenvedélyesek. Nem csoda, hogy hírnevet szereztek maguknak. A tenoré a legzengőbb hang, de vigyáz, nehogy leénekelje a többieket.

Az is megfordult a fejében, mit kezdenének egyik-másik balladájával, és merengéséből Mary Kate térítette magához, amikor megérintette a karját.

- Te is szerezhetnél magadnak nevet - erősködött a lány, és tekintetébe mélyedő pillantása álmodozó lett. - Híresebb lehetnél, mint ők. És nagyszerűbb.

Shawn kikerülte a választ, és a lehetőségek számbavétele annyira lefoglalta, hogy szórakozottan arcon csókolta a lányt, - Kedves lány vagy, Mary Kate. De vissza kell mennem a konyhába.

Alig csapódott be mögötte az ajtó, amikor újra kivágódott, és Brenna csörtetett be. - Mondtam, hogy tartsd távol magad a húgomtól!

- Tessék?

Brenna megvetette előtte a lábát. Shawn már tudta, hogy ez nála a harciasság jele. - Hát nem ezen a szent helyen álltam egy hete, s nem magyaráztam el, mi a helyzet Mary Kate-tel kapcsolatban?

Persze hogy így volt. És Shawn, aki most izgatottan a hajába túrt, elismerte, hogy meg sem fordult a fejében Brenna figyelmeztetése. - De hisz csak beszélgettem vele, Brenna. Semmi más nem történt. Ártatlan dolog volt, mintha egy kisbabát csiklandoztam volna meg.

- Mary Kate nem kisbaba, és különben is megcsókoltad.

- Ó, édes Jézusom, hiszen anyámat is ugyanígy csókolnám meg!

- Éhesek a németek - jelent meg Darcy egy rakás piszkos tányérral és tállal megrakott tálcával. - Három adag ragut és két adag halat rendeltek. Az ember azt hihetné, egy falatot sem ettek, mióta otthonról eljöttek.

Lerámolta az edényeket, és ujjaival dobolva köténye zsebének súlyát méricskélte. - De - isten áldja a szokásukat! - gyakran adnak borravalót, és nem is keveset, és csak egyszer paskolták meg a fenekem.

Amikor hozzálátott a mosogatáshoz, Brenna mély lélegzetet vett, hogy nyugodtan szólaljon meg. - Darcy, nem halasztanád ezt későbbre? Négyszemközt szeretnék beszélni Shawnnal.

Darcy körülnézett, és felhúzta a szemöldökét. Most eszmélt csak rá a kettejük közti feszültségre. Amióta az eszét tudja, ezek ketten csak akkor boldogok, ha civakodhatnak. De most másféle feszültséget érzett. - Mi baj van?

- Az O'Toole itt azt képzeli, hogy ki akarok kezdeni Mary Kate-tel, és azt akarja, tartsam távol magam. - Felrántotta a hűtő ajtaját, hogy kivegye a halat. Közben észrevette, hogy Brenna arca megrándul.

- Szó sincs róla. - Mivel Brenna felhevülten tiltakozott, és nem a szokott csípősségével vágott vissza, Shawn visszanézett rá. - De Mary Kate-nek már inkább vannak tervei veled.

- Hát igaz, hogy bele van esve Shawnba - tódította Darcy. Nem mintha Shawn valaha is felfigyelne rá.

- De hiszen én csak beszélgettem vele! - Shawn feszengett, érezte, hogy a két nő szánalommal és undorral méregeti, ezért gyorsan alágyújtott az olajnak. – Követ-kező alkalommal félresöpröm az utamból, és szó nélkül továbbmegyek, így jó lesz?

Darcy felsóhajtott. - Micsoda tökfej vagy, Shawn! - Futólag, együtt érzően megszorította Brenna karját, aztán kiviharzott, kettesben hagyva őket.

- Sajnálom, hogy berontottam és neked estem. - Brenna ritkán kért bocsánatot, ezért mélyebb hatást is gyakorolt vele Shawnra. - Mary Kate számára annyi újdonság van most, hogy végzett az egyetemen, és lassan elindul a pályáján. Ott van előtte Maureen, aki fiatal házasként repes a boldogságtól, Patty, aki alig várja már tavasszal esedékes esküvőjét. És ettől...

Tehetetlenül hadonászott a kezeivel. A szavak mindig akkor hagyták cserben, amikor a legfontosabbak lettek volna. - Felnőttnek hiszi magát, aki kész, hogy elkezdje az életét.

- De a lelke mélyén még kislány, romantikus és sérülékeny. Összetörheted a szívét, Shawn.

- Sosem tennék ilyet.

- Szándékosan nem. - Brennának csak a szája mosolygott, a szeme nem. - Nem is lennél képes rá.

- Jobban szeretem, ha dühös vagy rám, Brenna, mintha szomorúnak látlak. Nem akarom, hogy boldogtalan légy. Brenna… - De amikor kinyújtotta kezét, hogy megsimogassa Brenna haját, a lány megrázta a fejét, és hátrébb lépett.

- Most mindjárt mondasz valami kedveset és szívhez szólót, én meg túl fogékony lennék rá. Dolgunk van.

- Úgy gondolok rád, ahogy eddig nem - szólalt meg lágyan és halkan Shawn, amikor Brenna kifelé indult. – És gyakran.

Brennának megremegett a szíve, és mély sóhajjal próbált úrrá lenni érzésein. - Ennél jobb pillanatot nem is választhattál volna a vallomásodhoz. Igaz, sosem volt érzéked az időzítéshez, kivéve a zeneszerzésben.

- Gyakran jársz a fejemben - ismételte meg Shawn. Közelebb ment Brennához, és élvezettel látta, hogy a lány pillantásába óvatosság lopódzik.

- Mit forgatsz a fejedben? - Brenna zavarba jött, és ezt még egyetlen férfinak sem sikerült elérnie nála. Shawnnak semmiképp sem. De mi sem egyszerűbb, mint Shawnt leszerelni. Ezen a téren nagy gyakorlata van, és lesz is. Csak épp a lábai nem engedelmeskedtek az akaratának.

Hát nem érdekes?, tűnődött Shawn, miközben egészen közel lépett Brennához. Idegesnek látszik, és egyre jobban elpirul. - Régebben sosem fordult meg a fejemben, hogy ezt tegyem. - Karcsú ujjait Brenna hajába fúrta, finoman a nyakára csúsztatta, majd még egy lépést tett felé, és közben mindvégig fogva tartotta Brenna tekintetét. - Most meg másra sem tudok gondolni.

Ajkaival gyöngéden birtokba vette Brenna száját. Ajkak izgató, susogó, lehengerlő találkozása volt.

Tudhatta volna, hogy Shawn így csókol, ha egyszer feltámad benne a vágy, gondolta Brenna. Lassan, lágyan, szexisen, hogy a nőnek egy fia gondolat se maradjon a fejében. A nyakát ölelő kéz hol erősebben, hol gyöngébben fogta, és a vágy hullámait indította el Brennában. Forróság öntötte ti egész testét, megtöltötte torkát, kebleit, hasát, elgyöngítette térdeit, míg úgy nem érezte, hogy meg kell adnia magát, át kell vennie azt a csábító ritmust, amit Shawn pusztán az ajkaival diktált.

Remegni kezdett. Shawnnak fejébe szállt a nagyszerű érzés, hogy Brenna O'Toole életében először remeg a karjaiban. És amint megtapasztalta, újra érezni akarta.

De engedett, amikor Brenna eltolta magától.

- Meglepetésként ért, amikor múlt héten megcsókoltál - mondta Shawn, amikor Brenna ködös tekintete fokozatosan kitisztult. - Úgy látszik, most én is megleptelek.

Szedd össze magad, parancsolt magára Brenna. Nem így kell egy férfival bánni. - Akkor hát kvittek vagyunk.

Shawn szeme tűnődőn összeszűkült. - Tekintsem erőpróbának?

A Shawn hangjából kiérződő enyhe ingerültség némileg visszaadta Brenna magabiztosságát, ami az előbb elszállt a korábbi halk, varázslatos hang hatására. Bólintott. - Mindig is annak tekintettem. De szexuális téren szerencsére mindkét fél nyerhet. Most azonban várnak a vendégek.

Ajka még bizsergett a csóktól, miközben kisétált a konyhából.

- Lehet, hogy mindketten nyerünk - mormolta Shawn -, de azt hiszem, nem úgy ugrálok majd, ahogy te fütyülsz, drága Brennám.

Önmagával elégedetten visszament a tűzhelyhez, hogy boldoggá tegye a német turistákat.

Vasárnap kegyesen előbújt a nap, az ég felhőtlen, ragyogó kék volt. Keleten, a távolban szürke folt jelezte csak, hogy az Anglia felett elnyúló viharsáv estére eléri Írországot. De e pillanatban még kellemes, friss idő volt a sétához.

Shawn a dombok iránt indult el, s arra gondolt, hogy esetleg O'Toole-ék felé vetődik, hátha behívják teára, kekszre, meg aztán kíváncsi volt, milyen képet vág Brenna, ha meglátja a konyhájukban üldögélni az után, ami kettejük közt előző este történt.

Úgy érezte, tudja, milyen gondolatok kavarognak Brennában. Az a fajta, aki szeret - a maga módján - végére járni mindennek. Lépésről lépésre és gyors iramban. Ki tudja, mi okból, de őt nézte ki magának, és Shawnnak kezdett kedvére válni az ötlet. Ami azt illeti, nagyon is.

De Shawn másként járt a dolgok végére. Egyik lépés nem feltétlen követi egyenes vonalban a másikat, és élvezetesebb a lassú tempó. Ha ugyanis az ember fejest ugrik valamibe, elmulasztja a körülötte zajló apróságokat.

És Shawn ezeket nagy becsben tartotta. A szajkó tiszta, éles rikoltását, a napfény csillogását egy fűszálon. Vagy azt, ahogy amott a sziklák megingathatatlanul állják a tenger nem szűnő ostromát.

Órákig képes volt kóborolni, és ha mindenről megfeledkezett, meg is tette. Nem maradt titokban előtte, hogy mások ezért álmodozónak tartják, aki ilyenkor semmit sem csinál, és elnézően megmosolyogják. Valójában ilyenkor csinált mindent. Gondolkodott, feltöltődött, megfigyelt.

És mert figyelt, nem vette észre Mary Kate-et, csak amikor az odarikkantott neki, és felé szaladt.

- Csodás idő van a sétához. - Shawn a biztonság kedvéért zsebébe dugta a kezét.

- Napok óta nem volt ilyen meleg. - A lány lesimította haját, hátha futás közben összekócolódott. - Épp az járt a fejemben, lesétálok a házadhoz, és erre itt vagy.

- A házamhoz?! - Mary Kate már nem volt vasárnapi ünneplőben, de láthatóan új pulóvert viselt, fülbevalót, kölnivel fújta be magát, frissen festette ki a száját. A csábítás apró trükkjei.

Shawnba belehasított a gondolat, hogy Brennának igaza volt Mary Kate-tel kapcsolatban. És ez megrémítette.

- Reméltem, hogy szavadon foglak a tegnap esti beszélgetésünk kapcsán.

- Tessék?

- Hogy bármikor meghallgathatom a dalaidat. Szeretem a játékodat.

- Én… szóval épp átsétáltam hozzátok, hogy Brennával megbeszéljek valamit.

- Nincs itthon. - Mary Kate úgy érezte, Shawnnak bátoríásra van szüksége,

ezért belekarolt. - Maureenhoz ment, mert meg kell javítania valamit, és mama meg Patty is vele tartottak.

- Akkor hát apáddal…

- Ő sincs itthon. Levitte Alice Mae-t a tengerpartra. Kagylókat keresnek. De én szívesen vendégül látlak.

Tudta, hogy merészség, de séta közben simogatni kezdte Shawn karját.Hevesebben dobogott a szíve, hogy egy férfi és nem egy fiú izmos karját érintheti.- Boldogan főzök egy teát, és hozzá összeütök valami harapnivalót.

- Kedves tőled. - Shawn elveszett ember volt. Ebben a percben felértek a dombtetőre, és megpillantotta az O'Toole-házat. Bár vékony füstcsík kúszott az égre, látszott, hogy üres.

Brenna furgonja nem parkolt az utcán. A kutyának nyoma sem volt. A szükség óráján még Betty is elhagyta.

Nem maradt más hátra, mint a gyáva, gyors megfutamodás.

- Hogyan is felejthettem el? - torpant meg és csapott a homlokára. - Úgy volt, hogy Aidannak kell segítenem… a házban. Teljesen kiment a fejemből. -

Amilyen sebesen tudta, elhúzta a karját, gyöngéden eltolta Mary Kate kezét, mintha harapós kedvű kiskutya lenne. Ül a jó kutya. - Mindig kimegy minden a fejemből, ezért vélhetően nem haragszik meg, hogy kések.

- Nos, ha már úgyis elkéstél… - Mary Kate odahajolt hozzá, egészen közel, s mozdulatát még egy Shawnhoz hasonlóan szórakozott, gyáva nyúl is felhívásnak vette volna.

- De Aidan vár. - Ezúttal úgy veregette meg a lány fejét, mint egy gyerekét, és ajakbiggyesztéséből látta, hogy Mary Kate atyáskodónak is vette. - Majd valamikor benézek uzsonnára. Add át üdvözletem a családodnak, jó?

Húszlépésnyire volt tőle, mire megkönnyebbülten fel mert sóhajtani. Mi ütött egyszerre az O'Toole lányokba? Nyugalmas séta, esetleg egy barátságos konyhában elköltött uzsonna, aztán otthon békés muzsikálás, zeneszerzés helyett most kénytelen ígéretéhez hűen lemenni a faluba, és valami tennivalót keresni Aidannál.

- Mi szél hozott erre? - kérdezte Aidan.

- Hosszú és tekervényes történet. - Shawn óvatosan körülnézett, amikor belépett. - Jude itthon van?

- Az emeleten vannak Darcyval. A testvérünk nem tudj eldönteni, milyen öltözékben őrjítse meg azt a dublinit, akivel találkozik.

- A tanakodás biztos jó darabig lefoglalja őket. Nem bánom. Az utóbbi időben torkig vagyok a nőkkel - magyarázta, mert Aidan kérdően nézett rá. - Szép kutya - hajolt le Finnhez, és megvakargatta a fejét. - Nagyra nő, és milye gyorsan.

- Igaz, s ráadásul még jó természetű is, ugye, kutyuskám?

Finn imádattal nézett fel Aidanra, és olyan lelkesen csóválta a farkát, hogy az hol Shawn lábához, hol az ajtó melletti asztalhoz verődött. - Ha még nő, a farkával leveri majd az asztalról a lámpákat. Van egy söröd?

- Kettő is van, hogy jusson mindkettőnknek. Ha már témánál vagyunk - folytatta Aidan, míg bementek a konyhába -, a nők így vagy úgy, de mindig is gondot jelentenek majd neked. A csinos képed miatt.

Shawn derűs arccal telepedett le az asztalhoz, míg Aidan elővett két üveg Harpot, és kinyitotta őket. Shawn a kezét szórakozottan Finn fejére tette, amikor a kutya a tenyere alá furakodott. - Ha jól emlékszem, te is megtetted a magadét, ami a nőket illeti. És nem vagy olyan szép, mint én.

- Viszont okosabb vagyok - csúsztatta oda mosolyogva Aidan a sörösüveget öccsének. - És kivártam a legjobbat.

- E tekintetben nincs köztünk vita. - Üvegét Aidan-éhoz ütötte, aztán hosszan, élvezettel meghúzta. - Nos, nem is azért jöttem, hogy róluk beszéljek, mint inkább, hogy egy ideig elmeneküljek előlük.

- Ha van kedved üzletről beszélni, híreim vannak. - Aidan levett egy doboz krumpliszirmot, kettejük közé tette, mielőtt maga is leült. - Papa hívott fel ma reggel. Anyával együtt szeretettel üdvözölnek. Azt mondta, később téged is felhív.

- Elmentem járni egyet. Gondolom, azalatt hívtak.

- Nos, a legfrissebb hír, hogy jövő héten megy New Yorkba, hogy beszéljen Magee-vel. - A kutya reménykedő pillantását látva - és mert Jude nem volt a közelben, hogy rászóljon - Aidán egy krumpliszirmot dobott Finnek. - Puha-tolódzik, mielőtt jobban belemennénk a tárgyalásokba.

- Apánál jobban senki sem mér fel jobban és gyorsabban valakit.

- Így igaz. Magee meg közben ideküldi, szintén puhatolódzni, a maga emberét. Finkle-nek hívják, és a szirti szállodában vesz ki szobát. Papával abban maradtunk, hogy Finkle-lel nem vitatunk meg kemény anyagi feltételeket, amíg nem tudjuk, hogyan találjunk jobb fogást ezen a Magee-n.

- Te meg apa jobban értetek az ilyesmihez, de…

- Igen?

- Véleményem szerint az egyik fogás éppen az lenne, amit ebből az üzletből kihozhatunk. Pénzben is meg abban, ahogy Magee vállalkozása fellendítheti a kocsmát.

- Nem vitatom.

Shawn elmerengve húzta meg a sörét. - Azt kellene megirkálni, hogyan húzhatunk ki minél több információt anélkül, hogy cserébe bármit is nyújtanánk.

- Papa pontosan ezen dolgozik New Yorkban.

- Ami nem akadály, hogy mi is ezen dolgozzunk itt. -Shawn, Aidanhoz hasonló lágyszívűséggel, krumplit dobott Finnek. - Boldog kis családunkban van egy üzletember… - üvegével bátyjára mutatott - vagyis te.

- Fogjuk rá.

- És… - Shawn a mennyezet felé bökött - odafent van két bájos nő. Az egyik nyájas és elbűvölő. Félénksége elfedi éles eszét azok elől, akik nem figyelik meg jobban. A másik kacér és gyönyörű, akinek jó szokása a férfiakat ujja köré csavarni, így csak később ébrednek rá, hogy vasakarata van.

Aidan elgondolkodva bólintott. - Folytasd csak.

- És itt vagyok még én, az öcs, akiből hiányzik az üzleti érzék. Megnyerő pasi, aki fütyül a pénzügyekre.

- Nos, lehet, hogy nyájas természetű vagy, Shawn, de az üzlethez ugyanolyan jól értesz, akárcsak én.

- Dehogyis értek, vagy csak annyira, hogy ne adjanak el. Annyi eszem van csak, hogy tudjam, Finkle rád fog koncentrálni. - Míg alaposan végiggondolta, üvegével elmerülten Aidanra mutatott. - És míg ő rád figyel, mi szépen körülvesszük, és a magunk módján - hogy úgy mondjam - kutakodni kezdünk. Mire a végére jutunk, tudni fogjuk, amit kell. És akkor megkötheted a szerződést, Aidan. És a Gallagher egyike lesz az ország legjobb kocsmáinak, neve egyet fog jelenteni az ír vendégszeretettel és zenével.

Aidan hátradőlt, tekintete józan és sötét volt. - Ezt akarod, Shawn?

- Ezt te akarod.

- Nem ezt kérdeztem. - Mielőtt Shawn felemelhette volna az üvegét, Aidan elkapta a csuklóját, és olyan keményen leszorította, hogy Shawn kérdőn félrehajtotta a fejét. - Ezt akarod?

- A Gallagher a miénk - felelte keresetlen egyszerűséggel Shawn. - A legjobbnak kell lennie.

Egy pillanat múltán Aidan elengedte Shawn kezét, aztán idegesen felállt. - Sosem hittem, hogy maradni akarsz.

- Hova mennék? És mi végre?

- Mindig is úgy gondoltam, hogy egyszer eljön a nap, amikor rájössz, mihez is akarsz kezdeni zenei tehetségeddel, és akkor üstökön ragadod a szerencséd.

- Megvan, amit a zenémtől akarok. - Finn, akit már nem etettek krumpliszirommal, összekucorodott az asztal alatt Shawn lábánál. - És élvezem.

- Miért nem próbáltad még meg soha eladni? Miért nem mész Dublinba vagy Londonba, vagy akár New Yorkba, hogy kocsmákban játssz, hogy hallják is az emberek?

- Eladásra még nem alkalmas. - Kifogás volt, de Shawn-nak nem jutott jobb az eszébe. A többi legalább igaz, gondolta. - És semmi kedvem Dublinba, Londonba vagy New Yorkba menni, vagy máshol vacsoráért énekelni, Aidan. Idetartozom. Idehúz a szívem.

Hátradőlt, és elgondolkodva simogatta lábával Finn oldalát. - Nincs bennem olyan kalandvágy, amilyen benned vagy Darcyban, papában vagy mamában megvan. Ismert világra akarom nyitni a szemem, amikor reggel felébredek, és számomra kedves hangokat szeretnék hallani. Tudod, az életem középpontját az jelenti, hogy minden archoz nevet tudok kapcsolni, és akárhova nézek, otthon vagyok - folytatta, míg Aidan figyelmesen nézte.

- Te vagy közülünk a legjobb - mondta a bátyja csönden, és Shawn zavartan és meghökkenve nevetett fel.

- Ez aztán súlyos kijelentés!

- Pedig ez az igazság. Te vagy a szív, amelyben föld, tenger és levegő egyesül, s te tartasz meg mindent szeretetben s tiszteletben. Amíg el nem mentem innen, hogy lássak mindent, amit csak lehet, nem tudtam ugyanígy érezni. És amikor elutaztam, Shawn, megmondom őszintén, nem hittem, hogy valaha is visszatérek. Úgy nem, hogy itt is maradjak.

- De végül is ezt tetted s teszed.

- Igen, mert ráébredtem arra, amit te mindig is tudtál. A világban itt a helyünk. Igazság szerint, ha nem születési sorrend, hanem szív szerint néznénk, neked kellene vezetned a kocsmát.

- És egy év alatt csődbe juttatnám. Köszönöm, de nem kérek belőle.

- Szerintem nem tennéd tönkre. Nem tartottalak soha annyira, amennyire megérdemled.

Shawn a Harpot forgatta a kezében, elmerülten nézte, aztán rákacsintott Finnre: - Hány üveg sört nyakalt be ez az ember, mielőtt ideértem, Finn?

- Egy kortyot sem. Azt akarom, hogy tisztában légy az érzéseimmel és ismerd a gondolataimat, mielőtt ismét változnak a körülmények. És ha belevágunk ebbe az üzletbe, megváltoznak, az biztos.

- Igen, de irányát mi szabjuk meg.

- Több időd köti majd le.

Shawn gondolt már erre, és hogy lekötött idejét mire fordítja. - Van rá időm.

- És Darcyét is. Ennek nem örül majd.

- Nem. - Shawn kifújta a levegőt. - De boldog lesz a mütyürökkel és csecsebecsékkel, amiket a hasznon vehet. És a Gallagher számíthat rá, Aidan. - Shawn bátyja szemébe nézett. - Ezt el kell ismerned.

- Amíg horogra nem keríti a gazdag férjet.

- És azután is, ha kegyeskedik majd meglátogatni a vidéki rokonokat, mindig megkérheted, hogy vegyen kötényt, és járjon körbe a tálcával.

- És alaposan fejbe ver vele. - De Aidan megértően bólintott. – Igen tudom, hogy beszállna segíteniha a szükség úgy hozza.

- Ne érezd úgy, hogy az egész terhét neked kell viselned; az egyezséget, a tépelődést, a munkát – mondta Shawn. – Hárman vagyunk – nem is, mert itt van a mi Jude Francesünk is. A Gallagher családi vállakozás. Érdemes belevágnunk ebbe az üzletbe, Aidan. Előérzeteim jót súgnak.

- Örülök, hogy beugrottál. Sokkal tisztábban látok, mint korábban.

- Hát erre meg kell inni még egy sört, mielött útnak… - Shawn elhallgatott, amikor könnyed női hangokütötték meg a fülét. – Jesszusom, a nők! Már itt sem vagyok. A hátsó ajtón áttávozom.

- Következő alkalommal leitatlak, és kiszedem belőled, hogy miért hoznak rád frászt a nők.

- Ha a közeljövőben egyedül nem tudok megoldást találni erre a kérdésre, szólok neked. – Azzal Shawn kimenekült a hátsó ajtón.

8

Shawnt remek hangulatba ringatta a fejében keringő dallam. Míg fazekaiból és lábosaiból illatok szálltak fel, és sercegni kezdett az olaj, amit melegített, gondolatban ütemről ütemre lejátszotta, aztán a drámaibb hatás kedvéért hangnemet váltott. A szöveg még nem állt össze, de majd az is helyére kerül. Nyári dalnak tetszett, fénnyel telinek. És elég volt rágondolnia, hallgatnia, hogy messzire kerüljön tőle a tél komorsága.

Megnyugtatta az Aidannal való előző napi sörözés és beszélgetés. És Shawn mindennél többre becsülte ezt az állapotot.

Pillanatnyilag nem értette, mitől lett olyan ideges. A kis Mary Kate-nél múló időszakról van szó, ami lányoknál igen gyakori. Amilyan gyorsan jött, el is fog múlni. Jómaga is átment hasonlókon, nem? Még jól emlékezett, amikor a csinos Collen Brennan miatt darvadozott és sóhajtozott. Tizennyolc volt akkoriban. Szerencsére sosem szedte össze a bátorságát, hogy a sóhajtozáson túl mást is tegyen, mivel a csinos Collen huszonkettő volt akkor, és Tim Riley menyasszonya.

Hetek alatt túltette magát rajta, aztán másik csinos arc miatt sóhajtozot. Hiszen ez a világ rendje, nem? Egy idő múlva, persze a sóhajtozáson túl mást is tett, és felfedezte azt a ritka csodát, amit egy alatta fekvő meztelen női test jelent. És ez így volt jó.

Igaz, mindig óvatos volt, hogy kit és hogyan érint meg, így valahányszor elérkezett az ideje, mindketten egy szép élménnyel gazdagabban élhették tovább az életüket. A szerelmi aktust sosem vette félvállról. S talán ez az oka, vélte, hogy már hónapok óta nincs ebben a ritka csodában része.

És valószínüleg ezért sikerült az O;Toole-nak vágyat ébresztenie benne.

Bár egyelőre még nem biztos, hogy bármit is tesz ez ügyben. Nem. Brenna olyan rejtvény, amit véleménye szerint jobb megfejtetlen hagyni. Kis idő, kis odafigyelés, és visszakerülnek oda, ahol voltak, ha nem tesznek semmit.

Lelke is megnyugszik, élete pedig visszazökken abba a kerékvágásba, amelyben mindig is haladnia kell.

Ehhez pedig egyszerűen el kell felejtenie, milyen pezsdítő érzés, ha Brennát csókolja.

Belekukkantott a crubeenba, amit káposztával és hámozatlan burgonyával főzött, kis majoránnát szórt még a levesbe, mert nem találta elég fűszeresnek; erre a fortélyra a tapasztalat tanította meg.

Különösen akkor szerette ezt az ételt főzni, ha amerikai vendégeik voltak. Élvezettel figyelte, milyen változóan reagálnak arra, hogy disznólábat szolgálnak fel nekik. Ma este Jude szolgált fel, és Shawn tudta, hogy nem fogja cserbenhagyni.

Közben halat sütött két Wexfordból érkezett gyalogos turistának. Forró olajba dobta a tőkehalszeleteket, aztán a hátsó ajtó nyikorgására felpillantott.

Azon nyomban kihúzta magát, szeme összeszűkült, görcsbe rándult a gyomra.

- Finom az illata - mondta fesztelenül Brenna, és beleszimatolt a levegőbe. - Talán disznólábat főzöl? Kizárt, hogy Waterford Cityben is ilyen élvezetben lenne részünk.

Brenna kisminkelte magát, fülében fülbevaló csillogott. És - Uram, ne hagyj el! - ruhát viselt, ami nem sokat bízott a férfiúi képzeletre, ami az idomokat illeti, és szabadon hagyta vékony, izmos lábát is.

- Mi a fenét művelsz így kirittyentve?

- Darcyval és a dublini barátaival vacsorázom. – Istenem, mennyivel inkább széket húzna az asztalhoz, elcsenne egy adagot, és belakna disznólábbal! De sajna, szavát adta. Nem lehet mit tenni.

- Olyan férfival mész el, akit még sosem láttál.

- Darcy ismeri. Jut eszembe, ideje elvonszolnom a tükre elől, különben még egy órát cicomázza magát, és a végén elmarad a vacsora.

- Várj egy percet, az ördögbe is.

Már Shawn hanghordozása elég figyelmeztetés kellett volna hogy legyen, annyira éles és Shawntól szokatlan volt. De mielőtt felé fordulhatott volna, Shawn már megragadta a karját. - Mi ütött beléd? - kerekedett el Brenna szeme.

- Még kölnit is szórtál magadra! - fintorodott el Shawn, ahogy megérezte Brenna részegítő illatát. - Tudhattam volna! És most hátraarc, irány haza. Nem tűröm, hogy ilyen öltözékben menj el.

Brenna haragja biztos nem ismert volna határt, ha sikerül áttörnie a döbbenet vastag falát. - Nem tűröd?! Miféle öltözékben?

- Nem tűröm bizony. És nagyon jól tudod, miféle ruháról beszélek. Meglep, hogy anyád így engedett el otthonról.

- Ha elfelejtetted volna, emlékeztetlek, hogy huszonnégy vagyok. Anyám már évekkel ezelőtt abbahagyta, hogy beleszóljon az öltözködésembe. És végképp semmi közöd ahhoz, hogy mit veszek fel.

- Majd gondoskodom róla, hogy közöm legyen hozzá. Most pedig menj haza, és mosd le az arcodról a festéket.

- Még mit nem! - Brenna csak azért rúzsozta ki magát és húzta ki a szemét, mert tudta, ha nem teszi, Darcy kétszer annyit ken rá. Nem lett volna értelme, hogy ezt megemlítse, kivált most, hogy mérge sebesen kezdte átfúrni magát a megrázkódtatás falán.

- Rendben van. Akkor majd leszedem rólad én. - Shawn hóna alá kapta Brennát, ügyet sem vetve harsány tiltakozására és öklére, amellyel halántékát püfölte, és a mosogató felé cipelte. Dühe vörös ködén át már látta maga előtt, hogy fejjel a mosogatóba nyomja Brennát, és megereszti a hideg vizes csapot.

Már a csapon volt a keze, amikor Jude berontott.

- Shawn!

Az elképedt és némileg anyás hang végre megállásra kényszerítette, de épp csak hogy.

- Mit művelsz? Azonnal tedd le Brennát!

- Azt teszem, amit kell. Nézd csak, hogy kicsípte magát, Jude, csak azért, hogy valami idegennel hetyegjen. Hallatlan!

Brenna két szitkozódás között megpróbált beleharapni Shawn mellkasába, de csak flanellel lett tele a szája. Valami kirívóan gyalázatos tettet készült éppen elkövetni Shawn férfiassága ellen, amikor Shawn óvatosságból erősebben szorította.

Hohó, gondolta Jude, és igyekezett uralkodni az arcvonásain. - Tedd le - parancsolt rá nyugodtan a sógorára. - Igazán szégyellhetnéd magad.

- Hogy én? Akár meztelenül is elmehetne, olyan ebben a ruhában, és még én szégyelljem magam?

- Brenna nagyon csinos így. - Jude nem látott más kiutat, mint azt, hogy odamegy Shawnhoz, és fülön csípi. - Tedd le, ha mondom.

- Áááá! A pokolba is. - Utoljára anyja fogta így fülön, és már akkor sem tudott ellene védekezni. - Csak ügyelek Brennára. Jó, jó, máris leteszem - mondta gyorsan, amikor Jude könyörtelenül megcsavarta a fülét.

Talpra állította Brennát, aztán a méltatlanul megvádoltak sóhajával fordult Jude felé. - Nem látod át a helyzetet - kezdte, de megingott, amikor Brenna felkapott egy serpenyőt és ügyesen fejbe csapta vele.

- Gazember! Nincs jogod acsarogni rám, s ezt ne feledd!

Shawn megkapaszkodott a mosogató szélében, s káprázó szemmel nézte, hogy Brenna megháromszorozódva vonul a hátsó lépcsőhöz.

- Fejbe vágott!

- Megérdemelted. - Jude gyöngéden kézen fogta. –Jó lenne, ha most leülnél. Ezer szerencse, hogy nem az öntő vasat kapta fel, mert akkor most a padlón feküdnél kinyúlva.

- Nem akarom, hogy valami dublinival menjen el. - Szédült. Engedelmesen hagyta, hogy Jude lenyomja egy székbe. - Nem akarom, hogy ilyen külsővel mászkáljon.

- Miért?

- Csak.

Jude türelmesen és jóval együtt érzőbben, mint azt Shawnak tudtára adta volna, végighúzta ujját sógora fején.

- Nem mindig érjük el, amit akarunk. Nem repedt fel a fejbőröd, de jókora púp keletkezett rajta. - Jude felemelte Shawn leszegett állát, és egészen meghatódott, amikor a férfi makacs, elkeseredett pillantását látta. Futó csókot lehelt az arcára. -Nem sejtettem, hogy ilyen keményfejű vagy. Ha nincs ínyedre, hogy Brenna mással randevúzik, miért nem hívod el te valahova?

Shawn zavartan feszengett. - Nem erről szól a kapcsolatunk.

Jude most tenyerébe fogta Shawn arcát. - Nem? - Azután hagyta, hadd töprengjen el Shawn ezen, s lezárta a lángot a hal alatt, amely közben szénné égett.

- Nem akarom, hogy erről szóljon.

Jude Shawnnak háttal elmosolyodott, aztán elővett egy új adag halat. - Csak megismételhetem: nem a mi akaratunkhoz igazodik mindig a világ.

- Nálam másként van. - Shawn felállt, s megvárta, hogy a konyha hullámzása abbamaradjon. - Óvatosan döntök abban, hogy mit akarok.

- Régebben én is ilyen voltam. De ahol most vagyok, oda úgy kerültem, hogytöbbre vágytam.

- Nos, én máris ott vagyok, ahol lenni akarok, ezért megengedhetem magamnak az óvatosságot.

Hallal a kezében Jude szelíden rápillantott. - Tényleg keményfejű vagy.

- És ezen nem is óhajtok változtatni. Nem, ne fáradj, majd én megcsinálom. - Félretolta a serpenyőt az olajjal, újat vett elő, friss olajat kezdett forrósítani. - Kérlek, szólj Aidannak, hogy szolgáljon fel ingyen sört a kirándulóknak, és kérjen elnézést a késedelemért. Megteszed, kedves?

- Meg hát. - Jude kifelé indult, aztán visszafordult. Még újdonságnak érezte a családi zűröket. - Nézd, Shawn, talán jól érzed magad ott, ahol vagy, talán jó helyen is vagy. De előfordul, hogy az embernek mégis bizonyosságot kell szereznie. Egy lépéssel előrébb vagy hátrébb kell lépnie. Nem becsületes sem Brennával, sem önmagaddal szemben, ha egy helyben jársz.

- A pszichológus szól belőled? - Időben nézett fel, hogy lássa: Jude arca fájdalmasan megvonaglik, szemét lesüti. - Nem akartalak megbántani, Jude. Mellesleg igazad van. Még nem találtam meg a kellő irányt. - Komoran bepanírozta a halat. - Az a helyzet, hogy Brenna erőltetni próbált, ezt viszont én nem szeretem. Úgy érzem, meg kell makacsolnom magam.

- Megértem a reakciód, mint ahogy a Brennához hasonlókét is, akik szükségét érzik, hogy beindítsák a dolgokat így vagy úgy.

- Hát igen. - Shawn a homlokát ráncolta, és vigyázva megérintette a feje búbján növő dudort. - Így vagy úgy.

- És ha elviselsz még egy tanácsot, nem ártana a raktárban matatnod, amikor Brenna lejön a lépcsőn.

- Bölcs asszony vagy, Jude.

- Jó alakul, nem? - kérdezte Darcy az étterem női mosdójában, ahol Brenna társaságában az orrát púderezte. Pillantása találkozott a tükörben a barátnőjéével.

- Kitűnő a vacsora.

- Hát persze, az is, de úgy értem, az egész. Kellemes nagyvilági férfival randevúzni a változatosság kedvéért. Matthew egy évig élt Párizsban - mesélte Darcy a lovagjáról. - Anya nyelvi szinten beszél franciául. Azt hiszem, elültetem az agyában az ötletet, hogy a közeljövőben meghívjon oda egy hétvégére.

Brenna akarata ellenére is elnevette magát. - Ó, hagyod majd, hogy azt higgye, ő találta ki az egészet!

- Természetesen. A férfiak jobban szeretnek kezdeményezni. És Danielnek nagyon tetszel.

- Kedves ember. - Brenna ismerte annyira Darcyt, hogy tudja, még órákig piperézkedik, amíg úgy érzi, ideje visszamenniük az asztalhoz, ezért elővette a rúzsát. Jobban mondva Mary Kate-ét, amit - ha már meg kell vallani az igazat - a fürdőszobából csent el.

- Jóképű, és teli van pénzzel. Miért nem vitetjük el magunkat mindketten Párizsba?

- Nincs időm Franciaországba utazni, és ahhoz sem érzek kedvet, hogy úgy fizessek az utazásért, ahogy egy férfi elvárja.

- Másunk sincs, mint időnk - rázta meg a haját Darcy. - És egy eszes, ügyes nő semmilyen formában sem fizet, hacsak nem ezt akarja. Én sem akarok Matthew-val lefeküdni.

- Azt hittem, vonzódsz hozzá.

- Nem tagadom, így van. De úgy nem vonz. De ez persze megváltozhat - jelentette ki vidáman.

Brenna ajkát csücsörítette, és a rúzst figyelte, miközben ide-oda húzta a száján. - Le akartál már olyannal feküdni, aki nem akart veled?

- Még nem ismertem olyan férfit, aki ne rántaná le a cipzárját a legcsekélyebb felhívásra. Nem is hibáztathatjuk őket ezért. Ilyen a természetük.

- De azért akadhat köztük, aki bizonyos körülmények között ilyen szempontból nem talál vonzónak egy nőt.

- Gondolom, minden szabály alól van kivétel. De ne aggódj. - Bátorítón megveregette Brenna vállát. - Daniel nagyon is vonzónak talál. És biztosra veszem, hogy boldogan ágyba bújna veled, ha erre vágynál.

Brenna keservesen felsóhajtott, aztán visszaejtette táskájába a rúzst. - Nagy kő esett le a szívemről - mondta.

Nagyszerűen szórakozott. Életében még nem volt ilyen kellemes estéje. Civilizált vacsora, civilizált helyen, civilizált emberek társaságában.

Halálra unta magát, bár ezt sosem vallotta volna be.

Miután ezt tisztázta magában, megadta Danielnek a telefonszámát, és megfogadta, hogy ha a férfi netán felhívná, megint találkozik vele. Míg a kocsmától hazafele hajtott, Brenna emlékeztette magát, hogy Daniel udvarias volt és szórakoztató. Úgy tett, mintha izgalmasnak találná Brenna munkáját, és igyekezett, hogy valami közöst fedezzenek fel, ami összeköti őket. Végül a fekete-fehér régi amerikai filmeknél kötöttek ki.

A férfinak nagy videogyűjteménye volt ilyen filmekből, és futólag megemlítette, hogy Brenna egyszer feljöhetne Dublinba, ahol megrendezhetnék a maguk kis filmfesztiválját.

Brenna úgy érezte, hogy ehhez kedve is lenne. És élvezte a búcsúcsókot is. A férfi nem volt túlzottan bizalmaskodó, keze nem kalandozott olyan helyre, ahol egy első randevún nem volt helye.

Minden szempontból kívánatos egyén.

Az ördög vinné el Shawn Gallaghert, gondolta Brenna dühösen, hogy elrontotta a szája ízét, és most nem akar a férfiba belekóstolni.

Amikor Shawn házához ért, lassított, aztán megállt, hagyta, hadd járjon halkan a motor, míg vékony köd veszi körül.

Hát persze hogy ott rejtőzik, a kígyó a fűben! Ég a nappaliban a lámpa. Biztos zongorázik. Ha nyitva lenne az ablak, most kihallatszana a zene az éjszakába, és ő is élvezhetné! Bárcsak így lenne!

Érezte, hogy a gondolattól ellágyul, így még erősebben ráncolta a homlokát. Nagy volt a kísértés, hogy beforduljon Shawn utcájába, odamasírozzon az ajtajához, és megmondja a véleményét, esetleg egy-két ökölcsapás kíséretében. De ezzel túlzott fontosságot tulajdonítana Shawn korábbi viselkedésének. Inkább kerüli a disznót.

Miféle férfi az, aki egyik este úgy csókol, mintha hátralevő napjait boldogan szentelné ennek, máskor meg feldühödött apának képzeli magát?

Még hogy lemossa róla az arcfestéket! Brenna felháborodottan szipogott, és már megfordult az ülésen, hogy újra megragadja a kormányt, amikor a felső ablakban egy mozdulat megállásra késztette. Megfagyott ereiben a vér, hogy talán Shawn áll ott, és őt nézi, miközben ő meg a házát bámulja.

De zavart pirulásig sem jutott, mert megpillantotta az asszonyt és a halvány holdsütésben csillogó világosszőke haját.

Brenna felsóhajtott, és az ablakot letekerve rákönyökölt, és állát karjára fektette.

Eltűnődött, vajon hány éjszakán állt lady Gwen az ablakban egyedül, mélységes magányban, megtört szívvel? S mindezt egy férfi miatt.

- Miért bajlódunk velük, Gwen? Miért hagyjuk, hogy uralják a gondolatainkat? Minden mást leszámítva átkozottul dühítőek.

- Szíve a dalában van. Brenna olyan közelről hallotta a szavakat, mintha a fülébe súgták volna. És te is. Hallgasd.

Brenna szorosan lehunyta a szemeit, mert valami ijesztő nőtt, dagadt a fejében. - Nem, nem, ennek már vége, és vele is végeztem. Egyetlen gondolatot vagy percet sem pazarolok többé Shawnra. Már eddig is túl sokat és túl sokáig fecséreltem rá.

Vadul sebességbe tette a furgont, és hazahajtott.

Shawn tudta, hogy Brenna egyedül dolgozik, mert előbb körülszimatolt; Mick O'Toole fent volt a szirti szállodában, Jude elintéznivalók után szaladgált.

A lépcsőn feljövet hallotta, hogy kalapál. Ami annyit tesz, hogy fegyver van a kezében. De ennyi kockázatot vállalnia kell.

Fél éjszaka csak a helyzeten tűnődött; mostanában ez szinte szokásává vált, és keveset aludt miatta. Arra a következtetésre jutott, hogy Jude-nak igaza van. Ideje egyik vagy másik irányban kimozdulni a holtpontról. Úgy képzelte, hogy a most rá váró beszélgetés eldönti, melyik irányba induljon el.

A baba szobácskája felől hallotta a kalapálást. Tőle szokatlan ösztönösségtől vezérelve becsukta maga mögött az ajtót, bezárta, és zsebébe tette a kulcsot. Így legalább Brenna nem tud megszökni, amíg be nem fejezi a mondandóját.

Felkészült Brenna nagyon is kiszámítható haragjára.

- Jude? Ilyen hamar visszajöttél? Gyere, nézd meg a polcokat, és mondd meg, tetszenek-e így. - A létra harmadik fokáról hátranézett a válla fölött, és megpillantotta Shawnt az ajtónyílásban.

Shawn várt, de Brenna - ahelyett, hogy szapulni kezdte volna - egyszerűen keresztülnézett rajta, és folytatta a munkáját.

Baljós jel, gondolta Shawn.

- Beszélni szeretnék veled - kezdett hozzá.

- Dolgozom. Nincs időm locsogni.

- Muszáj beszélnem veled. - Shawn beljebb jött, kezét Brenna csípőjére tette. Nagyfokú bátorságra vallott, hogy nem ugrott hátra, amikor Brenna lenézett rá, és erősebben kezdte a kalapácsot markolni. - Volnál szíves azt lerakni?

- Nem.

Bátornak bátor, de nem ment el az esze, gondolta Shawn, és kicsavarta Brenna kezéből a kalapácsot. - Akkora púp nőtt fejemen, mint egy átokverte golflabda. Nem akarok mellé még egyet. Pár szót szeretnék csak váltani veled, Brenna.

- Nincs mit mondanom, Shawn, de mivel fontos nekem a gyerekkorunk óta tartó barátságunk, arra kérlek, menj innen.

Nagy a vész, gondolta Shawn, és pánik kaparászott a torkában. - Bocsánatot akarok kérni. - Brenna helyet változtatott a létrán, hátat fordított Shawnnak, és elővette a mérőszalagját.

Ez a nő a legrosszabbat hozza ki belőle, gondolta Shawn, miközben csípőjénél megragadta Brennát, és leemelte a létráról. Brenna odasózott - amire Shawn számított is -, de a férfi nem kapta le a fejét, amikor meglátta a Brenna szemében csillogó könnyeket.

- Sajnálom. - A pánik most már nem kaparászta, hanem fojtogatta a torkát. - Ne sírj. Nem bírom elviselni.

- Nem sírok. - Előbb hagyja, hogy a könnyek kimarják a szemét, semhogy egyet is ejtsen Shawn jelenlétében. - Kértelek, hogy hagyj magamra. Mivel nem teszed, elmegyek én.

Az ajtóhoz ment, elfordította a gombot, aztán döbbenten bámult. - Bezártad! - Shawn felé fordult. - Elment az eszed?

- Ismerlek… tudtam, hogy nem hallgatsz meg. Pedig muszáj.

Látta, hogy Brenna tekintete lopva a szerszámosládára siklik; bizonyára a fegyverarzenálját méri fel. Bármily komolyan is gondolja a bocsánatkérést, nem akarja, hogy darabokat szaggassanak ki belőle, ezért elállta Brenna útját a kísértő láda felé.

- Azt mondod, számít neked a barátságunk. Nekem is számít. Nagyon is sokat. És te is, Brenna.

- Ezért bántál úgy velem tegnap este, mint egy utcalánnyal?

Brenna hangja elcsuklott, amitől Shawn megrémült, és nagyobb igyekezettel folytatta: - Igen, azt hiszem, ezért. Végtére is nem megszokott, hogy így lássalak.

Brenna elkeseredésében égnek emelte a karjait: - Milyennek?

- Elbűvölőnek. - Látta, hogy Brenna szeme a megrázkódtatástól elkerekedik, és kihasználta a pillanatot, hogy közelebb kerüljön hozzá. - Elegáns voltál és nőies.

- Az isten szerelméért, hisz nő vagyok!

- Tudom, de nem szoktad a fáradságot venni, hogy ezt közhírré tedd.

- Miért venném? - kiabálta Brenna. Brenna utálta ezt a kérdést feszegetni, mert fájdalmasnak találta. - Csak azért, inert tudom, hogy kell beverni egy szöget vagy megbütykölni egy lefolyót, már nem járhatok úgy, mint egy nő? Ribancnak néznek, ha ruhát veszek fel és kifestem magam?

- Nem. Ostobaság volt tőlem, hogy hagytam, azt gondold, valóban így érzem. Kétbalkezes voltam, buta és kicsinyesen gyűlölködő. Bocsáss meg érte.

Amikor Brenna nem felelt, Shawn zsebébe mélyesztette a kezét, aztán megint kihúzta. Jobb lesz túlesni az egészen. - Az az igazság, hogy rád gondoltam, a veled kapcsolatos dolgokra, amikor beléptél; csinosan, egy másik férfival megbeszélt randevúra készülődve. Féltékeny lettem. Akkor ez lel sem ötlött bennem, nem ismertem el magam előtt sem, csak amikor már képes voltam tisztábban gondolkodni. Még sosem voltam féltékeny. És nem volt ínyemre az érzés.

Brenna lecsillapult annyira, hogy eltűnődjön. És fontolóra vegye, amit Shawn mond. - Az én tetszésem sem nyerte meg.

- Azt hajtogattam, hogy te vagy az oka - felvetted azt a ruhát, kibontottad a hajad, fényesre és nedvesre rúzsoztad a szád, hogy felizgass.

Igaza van, gondolt bele Brenna. - Éppen megtehettem volna, ha eszembe jut - bólintott. - Csak hát nekem nem Ilyen csavaros az észjárásom.

- Nem, mert te egyenes nő vagy. Tudom. - Megtorpant, lejét félrehajtotta. Ahány lépést tett Brenna felé, az annyit hátrált előle. - Miért van az, Brenna, hogy amikor elindulok feléd, te kitérsz előlem? Nem te kezdted az egészet?

- De igen, én, csakhogy azóta volt időm átgondolni. Ne gyere közelebb, kérlek, amíg ezen tanakodom - figyelmeztette Shawnt, amikor kétértelmű pillantását meglátta. Nem éppen az az arckifejezés, ami megnyugtatja zilált idegeit. - Régóta barátok vagyunk, és ezt nem akarom elveszíteni. Ha azonnal ágyba bújunk, amikor először megemlítettem a szexet, ha elvigyorodsz, és azt feleled: „Milyen jó ötlet, Brenna máris indulhatunk", akkor minden rendben lett volna. Jól éreztük volna magunkat, egyszerű lett volna a kapcsolatunk és ugyanolyan jó barátokként váltunk volna el. De mert megszűnt ösztönös lenni, minden olyan bonyolult lett.

Shawnnak végül sikerült elcsípnie Brennát: egyik tenyerével Brenna feje mellett a falnak támaszkodott, s mielőtt a lány arrébb léphetett volna, másik karjával lezárta a menekülés útját. - Te az ösztönös cselekvés híve vagy, én meg szeretek hosszan töprengeni. Te gyorsan döntesz, én lassan.

Brennán erős izgalom vett erőt, de a büszkeség, akár Shawn két erős karja, nem engedte, hogy megfutamodjon. - Jesszusom, Shawn, egy gleccser is gyorsabban mozog nálad!

- De azért ugyanúgy eljutok oda, ahova akarok, nem? Az jutott eszembe, Brenna, hogy hirtelen elhatározást és mérlegelést, gyorsaságot és óvatosságot mérlegre téve valahol félúton találkozhatnánk.

- Ez ennél már… nehezebben megoldható.

- Hevesen ver a szíved - mormolta Shawn, és közelebb nyomult. - Szinte hallom.- Szemét le nem vette Brennáról, amikor kezét két keble közé tette. Brenna pillantása élessé vált, szétnyílt ajkai közt remegve szállt fel egy sóhaj, hogy azután lágyan és gyorsan szívja be a levegőt, amikor Shawn szétterpesztette az ujjait. - Most már érzem is. Már régen meg akarlak érinteni.

Brenna térde megroggyant. - Eszedbe nem jutott, míg én nem említettem…

- Igaz, de merem állítani, hogy nem bánom, hogy a te ötleted volt, mert most már nagyon is ezen jár az eszem. - Lehajtotta a fejét, és finoman Brenna alsó ajkát harapdálta. És nehezemre esik bármi másra gondolni. Amikor ma fel jöttem ide…- Most Brenna állát csókolta végig. - Arra gondoltam, bocsánatot kérek, helyrehozom, ami elromlott közöttünk. Aztán egészen biztosra vettem, hogy egy lépést teszek visszafelé, és hagyok mindent, ahogy van. De most szeretnélek megérinteni. - Finoman ingerelte a lány ingén átérezhető kemény mellbimbót. - Szeretném érezni az ízét.

És végre, nagy sokára birtokba vette Brenna száját.

A lány megragadta Shawn csípőjét, ujjai belemélyedtek a férfi húsába, miközben hagyta, hogy nyelve együtt táncoljon a férfiéval, ajkaik felforrósodjanak a csókban. Sürgetni akarta, hogy gyorsabban, forróbban, keményebben csókoljon. Úgy érezte, belehal ebbe a gyöngéd, csodálatos melegségbe.

- Várj csak. - Valami elszabadult benne, valami, aminek szilárdan a helyén kellett volna maradnia. – Várj. Úgy gondolod, hogy szükségem van a körítésre. - Elfordította a fejét, de csak azt érte el vele, hogy Shawn fogai rátaláltak a fülcimpájára. Jesszusom, micsoda varázslatot művel a szájával!

- Nincs rá szükségem. - Brenna lélegzetvétele kapkodóvá vált, zihálni kezdett, feje szédült. - Sem a csábításra.

- Nekem viszont igen. - Shawn félrefordított fejjel csókolgatni kezdte Brenna nyakát.

- Ha úgy döntöttél, és a jelek erre utalnak, hogy végül mégis feküdjünk leegymással, akkor most tartunk egy óra szünetet, és átmegyünk a házadba.

Shawn kuncogása tompán hallatszott, mert elfojtotta Brenna bőre, amely puha volt, mint a nap melengette selyem. - Valahol középen, Brenna. Kívánlak. - Érezte, hogy Brenna megremeg, amikor ismét birtokba veszi a száját. -De nagy kedvem lenne mindkettőnket megőrjíteni, mielőtt meztelenül magam alatt éreznélek.

- Miért?

- Mert így élvezetesebb. Jó, amikor ezt csinálom? - Brenna háromszor is kapkodva beszívta a levegőt, amikor inge alatt Shawn leheletkönnyen megmozgatta az ujjait, s kézfeje Brenna mellének görbületét simogatta. - Úgy látom, igen. Ködös a tekinteted.

- Félig megvakultam. A fenébe a házzal. Befejezzük itt és most.

De amikor karját a férfi nyaka köré fonta, az felnevetett, és körbe-körbe forgatta. - Ó, nem, dehogyis fogjuk! Nem fosztalak meg sem téged, sem magam az élvezettől.

- Onnan, ahol én állok, ez nem tűnik középpontnak. Erősen afelé hajlik, ahogy te szereted intézni az ügyeidet.

- Meglehet, de mire végzünk, hálás leszel érte.

- Férfira vall a válasz - mondta Brenna, amikor Shawn letette. - Mindig úgy gondolod, tudod, mi a legjobb, és hogy kellene csinálni.

Shawn fogai kivillantak, amikor elmosolyodott. – És Brennám, ha nem férfi lennék, nem folytatnánk ezt a beszélgetést.

Brenna nagyot fújt, aztán keményen szemébe húzta a sapkáját. - Hát ebben igazad van.

- Azt mondtad, fáj rám a fogad, hát most elmulasztom, de akkor, amikor én akarom, s úgy, ahogy tetszik. Szerintem így méltányos.

Brenna a szemébe nézett és bólintott. - Vérlázító, de méltányos.

- És akárhol állunk most vagy utána, a végén barátok ként válunk el. Akármennyire kívánlak is, nem nyúlok többé hozzád, ha most nem esküszünk meg rá, hogy barátok maradunk.

Hogy is ne kedvelné tiszta szívből, gondolta Brenna, ami kor Shawn olyan férfi, aki erre is gondol? És őszintén így gondolja. - Barátok most, akkor és utána is. - Kezet nyújtott. - Szavamat adom.

- És én is neked. - Megfogta Brenna kezét, hosszan fogta, aztán hogy lássa, miként reagál, felemelte, és ajkával megsimogatta.

Brennának tátva maradt a szája, ami gyöngyöző kacagás! váltott ki Shawnból.

- Biztosra veszem, Mary Brenna, hogy még vár rád pár meglepetés menet közben!

- Megeshet - húzta el kezét a lány, s a háta mögé tette, mert még bizsergett Shawn érintésétől. - De én is tudok egy- két kunsztot.

- Ne fossz meg tőlük. - Shawn előhalászta a kulcsot, és elindult az ajtó felé. - Igazán lejöhetnél ma este. Főzök vacsorát, és mutatok pár… meglepő dolgot a kamrában.

- Hol?! - Mielőtt elnevette magát, átfutott az agyán egy gondolat. - Ha megkérdezhetem, pontosan hány nőt „leptél meg" a kamrában?

- Jaj, mauverneen? - kacsintott rá Shawn, s csak aztán lépett ki. - Nem olyan férfi vagyok, aki számolja.

9

- Megjött Magee embere, Finkle - sziszegte oda fojtott hangon Darcy, amint besietett a konyhába. Shawn felpillantott a három szendvicsről, amelyekkel foglalatoskodott. - Igazán?

- Teljes életnagyságban. - Öntudatlanul megnézte arcát, haját az ajtó mellé akasztott kis tükörben. - Aidan egy korsóvilágos sört csapol neki, és

szóval tartja a bárpultnál, bár őigencsak hivatalosan viselkedik.

Huga tehetségét ismerve Shawn intett a késével. - Úgy száz szóban foglald össze.

Darcy összehúzta a szemét, és ujját ajkához érintette. - Ötvenes évei közepén jár, kopaszodik. Szégyelli, ezért haját lefésüli a kopasz foltra. Derék pocak, ami annyit tesz, hogy szeret enni. Nős, de nem fogadott vakságot. Nem sportos fazon. A vállalat odaadó embere, aki megszokta, hogy fentről jövő parancsokat teljesít, és parancsokat ad a beosztottainak. Krajcároskodó, mert Mary Kate mondta, hogy keményen alkudott a szoba árából, bár reprezentációs költségre számolhatja el. Tetőtől talpig városi ember, kicsit piperkőc, cipője olyan fényes, hogy tükörnek is beillene.

- Ügyes. - Shawn szeme várakozásteljesen csillogott. - Eszerint nem jelent gondot az ujjad köré csavarni, ugye?

Darcy rendkívül önelégült mosollyal szemlélte a körmeit.

- Mi sem könnyebb ennél.

- Nem azt mondom ezzel, Darcy, hogy kísértésbe vidd, csak bolondítsd meg egy kicsit.

- Minek nézel, Shawn? Mondtam, hogy nős! Nem szoktam házasságokat feldúlni.

- Bocs. De félrevezetett a pillantásod. A férfiak réme vagy. Darcy elővette a rúzsát a borravalós zsebéből, friss rúzst kent fel, és a tükörben Shawn

szemébe nézett.

- A férfiak imádják az ilyen rémeket.

- Ezt nem is vitatom, mert épp elég elesettet láttam már a harcmezőn. Segítek felszolgálni a szendvicseket, hogy Finkl szemügyre vehesse az ártalmatlan bátyust is.

Nagy egyetértésben rakták meg a tálcát. - Az az érzésem, hogy türelmetlen. Szeretne körülszaglászni, megnézni a telket, a szerződésről tárgyalni.

- Csakhogy most Írországban van - jelentette ki könnyedén Shawn. - A kapkodás nem Gallagher- módi.

Összeállította a rendeléseket, kikészített néhány tál ropogtatnivalót a bárpultra. - Nem álmodoztam – bizonygatta hangját kissé felemelve Darcy hátának, amikor a konyhából átmentek a kocsmába. - Gondolkoztam.

Célzását elértve Darcy felsóhajtott. - Képtelen leszel időre elkészíteni a rendeléseket, ha a fellegekben jársz. Próbálj néha hozzánk hasonlóan a földön maradni.

Shawn duzzogást mímelve helyezte el a tálkákat a pulton.

- Shawn, hadd mutassalak be Mr. Finkle-nek. New York- ból érkezett. - Shawn arca felderült. Odament Aidan -hoz majd a pultra támaszkodva barátságos mosollyal nézett kopaszodó férfira, akinek fekete szeme ingerülten lant rá.

- Örülök, hogy megismerhetem, Mr. Finkle. Unokatestvéreink meg barátaink is élnek New Yorkban. Azt mondják, sodró, nyüzsgő világ van ott, a nap minden pillanatában történik valami. De Aidan, te jártál már ott. Ugye emlékszel te is?

Aidan csak bólintott, nehogy elnevesse magát. Shawn erős akcentussal beszélt, hogy megteremtse a vidékies légkört, és megjátssza a lassú észjárású falusi embert.

- Aidan a nagy világjáró. Családi vonás ez minálunk. Ami engem illet, megülök ott, ahova az isten letett.

- Igen. Nos…- Finkle láthatóan végzett Shawnnal, és fontosabb témákra akart visszatérni.

- Szóval pihenni jött Ardmore-ba, Mr. Finkle? Jól tette, Szebb helyet keresve sem találhatott volna. És nagy szerencséje van, mert mostanában még csendes is - folytatta zavartalanul Shawn. - Május végére aztán ellepik a turisták a partot, mivel fürdésre igen alkalmas tengerparti strandjaink vannak, aztán annyian vannak a kocsmában, hogy győzzem kivinni az ételt, amit rendelnek! Télen legalább

kicsit kiszuszogjuk magunkat.

- Üzleti ügyben érkeztem - hangsúlyozta Finkle, és mássalhangzói kemény pörgetéséből Shawn ráismert a született New York-ira. - A Magee Vállalat megbízásából.

Amikor Shawn arcáról hihetően lerítt, hogy fogalma sincs, miről beszél, Aidan ingatni kezdte a fejét. - Ugyan már, Shawn, hisz mondtam, hogy esetleg szerződést kötünk Mr. Magee-vel. Tudod, a színház…

- Hát, mi tagadás, nem hittem, hogy komolyan gondolod - vakarta meg Shawn a fejét. - Hogy mozi épüljön Ardmore- ban!?

- Nem filmszínház - vágott közbe leplezetlen türelmetlenséggel Finkle. - Show-műsorokra alkalmas színház lenne.

- Szerintem mesés ötlet - csusszant a Finkle melletti székre Darcy, és arca ragyogott az elismeréstől. - Egyszerűen zseniális. Okvetlen el kell jönnie ma este a kocsmába, Mr. Finkle, hogy ízelítőt kapjon a helyi tehetségekből, akiket a színházuk számára ajánlunk.

- És mi van a londoni fickóval? - Shawn értetlen pillantása Darcy arcáról Aidanéra vándorolt. - Az éttermessel?

Aidan kicsit, de jól észrevehetően megbökte Shawnt. – Arról majd később beszélünk. Nem fontos.

Finkle kiegyenesedett, szemöldöke összeszaladt az orra elött. - Másik befektetővel is tárgyal, Mr. Gallagher?

- Higgye el, nem lényeges. Cseppet sem. Mit szólna, ha megmutatnám a telket, amiről beszéltünk? Biztos szívesen megnézné. Hiszen nem akar zsákbamacskát venni. Shawn, addig állj be a pult mögé. Kösz. - Aidan gyorsan felemelte apult végén levő lapot. - Körbevezetem, Mr. Finkle, és megmutatom, mi micsoda.

- Kérem, feltétlen jöjjön vissza! - kérlelte Darcy, és elégedetten nyugtázta, hogy Finkle elvörösödik, amikor visszatekint rá. - Szeretnék magának énekelni.

Megvárta, míg halló- és látótávolságon kívül kerültek. – londoni befektető - vigyorodott el gúnyosan. - Ihletett ötlet volt.

- Csak úgy eszembe jutott. És egy fontot teszek egy penny ellenében, hogy amint telefonhoz jut, felhívja New York-ban Magee-t, hogy elújságolja, két vasat is tartunk a tűzbe - Visszafelé is elsülhet, Shawn, és akkor ez a Magee másutt kezd keresgélni.

- Vagy kifizetődik. - Shawn odanyúlt, meghúzta Darcy haját, és maga is meglepődött, mennyire élvezi a játékot Az élet hazárdjáték, nem?

Feltekintett, amikor Brenna és az apja megjöttek ebédelni. - Az élet sava-borsának ez az egyik fele. Jó napot, Mr. O'Toole - üdvözölte a bárpulthoz lépő Micket. - Mary Brenna. Mivel szolgálhatok?

- Szomjam oltanám, Shawn - kacsintott Mick Darcyra.

- Abban segíthetünk. - Ismerve Mick ízlését, Shawn korsót csúsztatott a csap alá, és lassan engedni kezdte a sört. - És neked, Brenna?

- Engem inkább az étlapon látható leves érdekel. - A tábla felé intett, amire a napi menüt írták. - De ráérsz vele.

- Rá bizony - erősítette meg Mick, és felült egy bárszékre. - Jóformán kész vagyunk a bátyád házában. Brenna lányom a nap végére rendet csinál, aztán folytatjuk a szálloda szobáinak felújítását. Hiányozni fog a délidei főztöd, Shawn Nem mintha a szállodában rosszul főznének, de senki sem ér a nyomodba.

- Kér egy kis levest meg egy szendvicset, Mr. O'Toole? - lépett Darcy a pult mögé, hogy teát töltsön Brennának, mert feltételezte, hogy azt kér. - Egy ilyen keményen dolgozó férfinak szüksége van bőséges étkezésre.

- De mennyire, Darcy kedves. Egy szép napon legjobb felesége leszel valami szerencsés férfinak, mert tudod, mi ként gondoskodj róla.

Darcy kurta, gonoszkodó kacagással nyugtázta a bókol, majd a teát Brenna elé csúsztatta. - Olyat keresek, aki rólam gondoskodik, mégpedig fényűzően! Jut eszembe, Daniel felhívott, Brenna?

- Daniel? - Elkapta Shawn gúnyosan kérdő pillantását, igyekezett zavarán úrrá lenni. - Igen, fel.

- Helyes. Matthew említette, hogy fel fog hívni. Jóképű és jól szituált fiatalember udvarol a lányának, Mr. O'Toole,

- Miért ne tenné? Csinos jószág.

- Ugyan már, papa.

- Bizony, hogy az vagy, kimondhatjuk nyugodtan, nem? Úgy vágta hátba a lányát, mint más apák a fiaikat szokták. Kutya szerencséje lesz annak a férfinak, aki lecsap az énBennámra, mert szép lány, és ügyes kezű is. Kicsit talán

heves vérmérsékletű, de ettől csak izgalmasabb. A férfiak sem a se hús, se hal nők után kuncsorognak, ugye, Shawn?

- Férfija válogatja - felelte Shawn, és utánatöltött a Guinnessnek, ahogy a hab engedte.

- Hát az eszesebbje biztos nem, mert egy év múlva halálra unná magát. Nem mintha örülnék, ha az én Brennám egykettőre férjhez menne. A kiscsibéim így is egymás után hagyja k el a fészket. Maureen már asszony, Patty néhány hónap múlva követi a példáját. - Mick nagyot sóhajtott. - Nem is tudom, hová leszek Brenna nélkül, ha egyszer rá kerül a sor.

- Megmaradok neked, akár rám kerül a sor, akár nem. Hiszen üzlettársak vagyunk. Megyek, hozom a levest, mivel hallom, hogy kevesen vagytok.

Ürügynek ez is megteszi, gondolta, hogy végre ne ő legyen a központi beszédtéma, ráadásul kínos témakörben. Amilyen gyorsan tudott, a bár mögé került, s onnan a konyába, de arra vigyázott, nehogy feltűnjön a sietsége. Amikor becsapódott mögötte az ajtó, szemét a mennyezet felé emelte, és nagyot fújtatott.

Apja mostanában rémesen érzelgőssé vált, amit Brenna olykor meghatónak érzett, máskor viszont nem, mint ez alkalommal is. Tányérokat vett elő, és rezdületlen próbált maradni, amikor újabb ajtócsapódást hallott. Oda sem kellett néznie, hogy tudja: Shawn az.

- Én is elboldogulok itt. Neked más dolgod van.

- Darcy éppoly jól ki tud szolgálni a pult mögött, mint én Vagy akárki más. Apád amúgy is szendvicset rendelt. Kenyérrel és hússal nem vagy olyan ügyes, mint fával és szöggel.

Mivel vágyott rá, és mert tudta, hogy ezzel megrészegíti, Brenna mögé lépett, csípőjénél fogva magához vonta, és csókolgatni kezdte a nyakát.

Brennát tetőtől talpig forróság öntötte el. - Mit akarsz? Dolgoznod kellene.

- Te elég munkát adsz. - Maga felé fordította a lányt, kezét végigcsúsztatta az oldalán.

- Annyi időm van csak, hogy egy falatot bekapjak, és máris vissza kell mennem a házba, hogy rendet rakjak.

- Nemsokára jóllakatlak. - Brenna hóna alá nyúlt, és fel tette a pultra. - Előbb te lakass jól. Megjött rád az étvágyam.

Brenna tiltakozni próbált, bár nem szívvel-lélekkel, de akkor Shawn csókolgatni kezdte. - Bejöhetnek - nyögte ki Brenna, de keze már Shawn haját markolta.

- Mit érdekel? Most erre koncentrálj egy kicsit. - Két keze közé fogta Brenna arcát, és félrehajtotta a fejét. Aztán magával rántotta Brennát a mélybe.

Fogadalmat tett, hogy megőrjíti Brennát, és a lánynak el kellett ismernie, hogy Shawn állja a szavát. Napok óta egyszerre vadító és csodálatos remegő szexuális feszültségben tartotta. Soha nem esett köztük több egy csóknál, egy hosszú és lassú és mély és gyors és szenvedélyes csóknál. Kéz vagy ujjhegy puszta, ingerlő simogatásánál. Hosszú pillantásnál, amely szavak nélkül is felforrósította Brenna vérét.

Azt mondta, megjött rá az étvágya. Igaz lehet, gondolta Brenna, mert ajkával ízlelgette, lusta, kényelmes harapásokkal élvezte, falta. Amikor Brenna remegni kezdett, Shawn elégedett helyesléssel nyugtázta.

- Shawn. - Brennával forgott a világ, a teste majd szétpattant. - Nem bírom így már sokáig.

- Én igen. - Shawn Brennában álmodott. - Évekig elélnék így.

- Ettől tartottam.

Shawn kuncogott, aztán elhúzódott tőle. Élvezettel nézte Brenna vágytól elhomályosuló tekintetét. - Mit mondtál ennek a Danielnek?

- Miféle Danielnek?

Shawn elvigyorodott, Brennának meg kitisztult a feje. Átkozódva tolta el magától a férfit, és leugrott a pultról. - A fenébe is, Shawn, hát ezért volt az egész!Először ellágyítottál, aztán elkábítottál, hogy az egódat fényezzem.

- Ó, az csak plusz haszon volt. - Elővette a szendvicshez valókat. - Az viszont tény, Brenna, hogy érdekel: randizol-e megint ezzel a dublinival.

- Meg kellene tennem, csak hogy üssek rajtad egyet - vágta zsebre a kezét a lány.- A helyemben Darcy biztos ezt enné.

- De te nem vagy olyan, mint Darcy, ugye, drágám?

- Nem bizony, és se tehetségem, se energiám, hogy két hapsit egymás ellen kjátsszak. Azt mondtam a dublininak, hogy mással járok.

Shawn ránézett, pillantásuk találkozott.

- Köszönöm.

- Most azt szeretném csak tudni, hogy mikor fekszem le azzal a mással.

Shawn azt a csípős mustárt tette a szendvicsbe, amiről tudta, hogy Mick O'Toole szereti, és továbbra is kérdőn felvonta a szemöldökét. - Jó pár éve ismerlek, de sosem sejtettem, hogy csak a szex körül forognak a gondolataid.

- Forognának más körül is, ha lenne szex az életemben.

- És ebben hogy lehetsz ennyire biztos, amikor velem vagy sosem feküdtél le?

Brenna legszívesebben a haját tépte volna, de inkább elnevette magát. - Jézusom, Shawn, te aztán tényleg őrületbe vagy inkább iszákosságba tudsz kergetni egy nőt!

- Menj csak előre, és kérj a számlámra egy sört Darcytól - kezdte Shawn, aztán felkapta a fejét, amikor hangokat hallott a hátsó ajtónál. - Nem, várj csak. Inkább itt végszavazz nékem.

- Hogy érted ezt?

- Merd a levest. - A tányérok felé intett. - És improvizálj. Nyílt a hátsó ajtó, és Aidan előreengedte Finkle-t. – Amint ön is látja, a konyha Shawn birodalma.

Ahogy szükségét éreztük, ezzel-azzal bővítettük, felújítottuk. Ó, szevasz, Brenna! Barátunk és alkalmi kisegítőnk, Brenna O'Toole. Bemutatom Mr. Finkle-t New Yorkból.

- Örülök, hogy megismerhetem. - Brenna, akinek fogalma sem volt, mi folyik itt, udvarias mosolyra húzta a száját, és merte a levest.

- Mr. Finkle éttermet szeretne a kocsmához építeni - kezdte Shawn.

- Színházat - csattant élesen Aidan hangja, és meglepetésében Brenna majdnem felborította a tálat. - Színházat, Shawn! Megint eltévesztetted.

- Á, igen, ahogy mondod. Öt percnél tovább képtele vagyok fejben tartani az üzleti ügyeket.

- De csodás levest főzöl. - Brenna bátorító tekintetet vetett rá, akár egy lassú észjárású tizenkét éves gyerekre. Remélte, hogy Shawn ezt várja el tőle. - Megkínálhatjuk vele, Mr. Finkle, vagy netán evett már?

- Nem, még nem ettem. - A konyha illata szívének kedves nagyanyjának konyhájára emlékeztette, és gyomra hangosan megkordult. - Finom illatokat érzek.

- És még finomabb ízekben lesz része, azt megígérhetem. Miféle színházra gondolt?

-Egy kamara jellegű, ízléses szórakoztató műsorok befogadására szolgáló színházra Munkaadóm valami hagyományost szeretne.

- Előadás előtt és után az emberek szívesen felhajtanak egy-két pohárral, nem? - Shawn retekkel és fodros petrezselyemmel díszítette a szendvicset.

- Többnyire igen - nézett körül Finkle. Csillogó főzőedények, tisztára súrolt munkalapok, rendes munkahely. Hatalmas tűzhely, régi, mint az országút, de láthatóan kifogástalan állapotban.

Megteszi, gondolta. Említést tesz róla a jelentésében.

- Nos, akkor a Gallaghernél jobbat keresve sem talál - bizonygatta Brenna. - Helyet foglal itt a konyhában, vagy inkább kint az egyik asztalnál?

- Kint ülnék le, ha nincs ellenére - válaszolta Brennának, Úgy arról is képet alkothat, milyen a forgalom.

- Máris odavezetem. - Aidan ügyesen az ajtó felé terelte. - Szóljon a mi Darcynknak, mit szeretne ebédre. Természetesen a mi költségünkön.

Aidan még egy diadalmas pillantást vetett rájuk, mielőtt Finkle-t kivezette.

- Mi ez a színház? És miért viselkedtél úgy, mintha reggel óta hirtelen elment volna az eszed?

- Mindjárt elmondom. Vidd ki apádnak az ebédjét, aztán edd meg idebent a levesed, s közben beszámolok mindenről.

A beszámoló végén Brenna hátradőlt, és alsó ajkát harapdálta, ami nála komoly üzleti fejtörést jelzett. - Ismerem ezt a Magee-t.

- Tényleg?

- Nos, személyesen nem, de hallottam róla. Jobban mondva róluk, apáról és fiáról, bár mostanában már inkább a fiú viszi az üzletet.

- Családi vállalkozás - tűnődött Shawn. - Azt már szeretem.

- Méghozzá jól bejáratott. Magee csodálatos dolgokat épít. Jobbára színházakat, körszínházakat, ilyesmiket. Amerikában nagy név, és ha jól tudom, Angliában is. Anyám unokatestvérének unokaöccse, Brian Cagney az egyik New York-i építőbrigádjában dolgozott. Pár éve írt, és azt mondta, ha átjönnék, egy perc alatt lenne munkám, mivel Magee nem pofára, hanem képesség szerint veszi fel az embereit.

- Azt forgatod a fejedben, hogy New Yorkba mész? - A puszta lehetőség is annyira kihozta a sodrából, hogy erősen uralkodnia kellett magán, nehogy hangja elárulja.

- Dehogy. - Brenna szórakozottan válaszolt, gondolatai másutt jártak. - Papával dolgozom, és itt, helyben. De Brian időnként ír. Azt meséli, hogy Magee rendesen bánik az alkalmazottaival, magasan a legjobb bért fizeti, és nem veti meg a kétkezi munkát, ha a kedve úgy hozza. De nem bírja az ostobákat, és ha elrontasz valamit, könyörtelenül lapátra tesz. Írok is Briannak, megkérdem, mit tud erről, vagy mit tud kideríteni.

Tekintetét éberen Shawnra szegezte. - Saját építőit hozza, vagy helyieket vesz fel?

- Fogalmam sincs.

- Nos, helyiekkel kellene dolgoztatnia. Így szokás. Ha az ember Írországban építtet, akkor ír munkásokkal dolgoztasson. Ha meg Ardmore-ban, akkor a faluból vagy a Régi Parókiáról vegyen fel embereket. Papával mi is beszállhatnánk.

- Hova mész? - kérdezte Shawn, amikor Brenna felpattant.

- Beszélek Mr. Finkle-lel.

- Várj, várj. Istenem, neked aztán nem alszik meg a tej a szádban, Brenna. Most nem alkalmas, hidd el.

- Miért nem, ha egyszer mindjárt az elején ki akarom venni a részem belőle?

- Előbb hagyd, hogy Aidan tető alá hozza a szerződést. Shawn elkapta Brenna kezét. - Még nagyon bizonytalan az egész. Ha úgy alakul, ahogy akarjuk, akkor jelentkezhetsz az építkezéshez.

Brenna gyűlölt várni, és utálta, hogy be kell látnia: Shawnnak igaza van. - Akkor rögtön szólj, ha megkötöttétek a szerződést.

- Megígérem.

- Megmutatom, hogy gondolom. - Brenna ceruzát vett elő a zsebéből, és rögtön a falra felvázolta volna, ha Shawn nem tol elé egy rajztömböt. - Itt az északi falatok. Ezt áttoljuk, vágunk rajta egy nagyméretű ajtónyílást. - Villámgyorsan rajzolt, csupa vonal és szög töltötte be a lapot. - Ide egy fedett átjárót tehetnétek, amin a vendégek a színház és a kocsma között közlekedhetnének. Minél jobban hasonlítson a kocsmára: ugyanaz a fa, padló, hogy legyen egyfajta - hogy is mondjam? - szimmetria, ami az előcsarnokba vezet, Még jobb, ha az átjáró a végén kiszélesedik, szétterül, hogy az előcsarnok a kocsma részévé váljon, a másik oldalon meg fordítva, a kocsma váljon a színház részévé.

Bólintott, felnézett. Aztán összeszűkült a szeme.

- Ha szabad kérdeznem, min vigyorogsz?

- Nem mindennapi tanulmány téged munka közben meg figyelni.

- Ha úgy alakul, ahogy szeretném, hónapokon át nézhetsz munka közben, papa meg naponta a kocsmában ebédelhet és sörözhet. De most mennem kell.

- Tudsz később egy órát szakítani rám? - Shawn elkapta a kezét, mielőtt kifordulhatott volna a konyhából.

- Minden bizonnyal. Még annyi idő sem kell, hogy levetkőztesselek és végezzek.

- Másra gondoltam. Ahhoz, amire te céloztál, nem akarok időbeosztást és határidőt. - Ajkához emelte Brenna kezét, s végigsimította kézbütykeit. - Sétáljunk egyet a parton.

Milyen jellemző Shawnra, gondolta Brenna. Egyórányi séta a téli tengerparton. Hullámok és szél. - Gyere értem Jude- hoz. Ha te be tudod szorítani, nekem is menni fog.

- Akkor gyere ide, és adj egy búcsúcsókot. Brenna készségesen lábujjhegyre állt, odahajolt, és épp Shawn ajkához ért, amikor kitárult az ajtó. - Ez a Finkle úgy gondolja, hogy le tud gyűrni egy kis levest, és utána… - Darcy lába földbe gyökerezett, amikor meglátta legkedvesebb barátnőjét, amint a bátyjával csóko-lodzik. - Az isten szerelméért, mi ez?

- Pontosan az, aminek látszott, mielőtt ránk törted az ajtót. De még nem végeztem, - mondta Shawn Brennának, és maga felé húzta a lányt, aki legalább egylábnyit ugrott hátra.

- De igen. Vár a munka. - Brenna a legrövidebb menekülési útvonalat választotta: kirohant a hátsó ajtón.

- Levest mondtál? - kérdezte könnyedén Shawn, és a tűzhely felé fordult.

- Shawn. Te megcsókoltad Brennát.

- Meg bizony, bár még csak kóstolgattam, amikor berontottál és elijesztetted.

- Mégis mi jár a fejedben, hogy Brennával csókolózol?

Shawn kifürkészhetetlen arccal fordult felé. - Anyánk bizonyára elmagyarázta neked az ilyen jellegű dolgokat, de ha e kérdésben továbbképző tanfolyamra van szükséged, szívesen állok rendelkezésedre.

- Fogd vissza magad, Shawn, és ne pimaszkodj velem - meredt rá Darcy, de annyira megdöbbent, hogy képtelen volt belelovallni magát abba a szenvedélyes vitába, ami mindkettejük kedvenc mulatsága volt. - Brenna olyan, mintha a testvérem lenne, és nem tűröm, hogy szórakozz vele.

Shawn nagy, vastag tálba szedett a levesből. - Talán vele válts egy-két szót, mielőtt engem ostoroznál.

- Azt ne hidd, hogy nem teszem meg. - Darcy felkapta a tálat. - Tudom, hogy bánsz a nőkkel, Shawn Gallagher.

Shawn félrehajtott a fejét. - Igazán?

- De mennyire - jelentette ki Darcy legvészterhesebb és legfenyegetőbb hangján, felvetette a fejét, majd kivonult.

Amint letette Finkle elé a levest, és eléggé körülzsongta ahhoz, hogy a férfi arca kipiruljon, Darcy közölte Aidannal, hogy tizenöt perces szünetet tart, aztán már ott sem volt, nehogy Aidan ráparancsoljon, hogy maradjon.

Sietségében még a kötényét sem vette le, kabát nélkül futott el, s kötényzsebében vidáman csilingelt az apró, mikor a Gallagher-házhoz szaladt.

Futás közben arca kipirosodott, és kapkodta a levegőt, amikor beesett az ajtón. Egyenesen a gyerekszobához ment, ahol Brenna lakkot kent a frissen felcsiszolt padlóra.

- Szeretném tudni, mi folyik itt.

- Nos, most éppen az első réteget viszem fel rá. Egy-két nap alatt kiszárad és megkeményedik. Aztán még egy kerül rá, s azzal kész.

- Közted és Shawn között. A pokolba is, Brenna, nem hagyhatod, hogy így csókoljon. Még rosszra gondolnak az emberek.

Brenna tovább kente a lakkot. Nem volt mersze barátnőjére nézni. - Ami azt illeti, talán épp ellenkezőleg, jóra gondolnak. Szólnom kellett volna, Darcy, de nem tudtam, hogyan fogjak hozzá.

Darcy arcából kifutott a vér, megszédült, és az ajtógombba kapaszkodott. – Valamit… mondanod kell?

- Nos, nem olyan sokat, ne ijedj meg. De nem azért, mintha én nem szorgalmaztam volna. - Ideje szembenéznie az oroszlánnal, gondolta Brenna, és megfordult. - Le szeretnék feküdni vele. Ennyi az egész.

- Le akarsz… - Darcynak hirtelen nem jött ki hang a torkán, ezért odakapta a kezét, és megdörgölte. - Te le akarsz feküdni Shawnnal?! De miért?

- A szokásos okokból.

Darcy szóra nyitotta a száját, aztán felemelte a kezét, hogy elhallgattassa Brennát, míg összeszedi a gondolatait. - Megpróbálom átgondolni. Az utóbbi időben szexuális mélyrepülésben voltál, ezért megértem, hogy… De nem, mégsem értem. Hiszen mi itt Shawnról beszélünk, aki mindig is szálka volt a szemünkben. Gyerekkorunk óta.

- Igaz, és elismerem, hogy nincs rá magyarázat. De az a helyzet, Darcy, hogy régóta… szóval világéletemben sóvárogtam utána. Aztán eszembe jutott, hogy vagy teszek valamit, vagy megmarad ez a vágyódás, és az hova vezetne?

- Muszáj leülnöm. - Darcy lerogyott a földre, ott rögtön az ajtóban. - Szóval tettél valamit.

- Igen, és Shawnt legalább úgy megleptem, mint téged, legalábbis eleinte. És nem is viselkedett túl hízelgően. De most már mintha felkeltettem volna az érdeklődését. És rájöttem arra is, hogy ez megint olyan dolog, amiben nem lehet Shawnt sürgetni. És lassan belepusztulok.

Aprólékos gonddal lakkot kent a hengerre, aztán egyenletesen, simán felkente. - Sajnálom, hogy felizgattalak vele. Reméltem, hogy túljutunk rajta, mielőtt bárki tudomására jutna.

- Hát semmit sem érzel iránta?

- Dehogynem - kapta fel a fejét Brenna. - Hogyne éreznék, Darcy. Hiszen valamennyien szinte családtagok vagyunk. Csak hát ez… más.

- Más bizony. Milyen igaz. - Darcy megpróbált alkalmazkodni a megváltozott helyzethez. Nagyot sóhajtott. - Meg akartalak védeni tőle, mert tudtam, hogy viselkedik a nőkkel, akik meggárgyulnak tőle, miközben ő szinte észre sem veszi őket. De most, hogy hallottalak téged is, Brenna, belátom, hogy fordítva áll a dolog.

Brenna őszintén meglepődve támasztotta a hengert az edénynek. - Azt hiszed, tőlem kell megvédeni? Nem vagyok egy tipikus „femme fatale”, Darcy. - Széttárta a karjait. Pontosan tudta, hogy fest szurtos munkaruhájában, kopott bakancsában. - Szerintem Shawnt nem fenyegeti veszély a hozzám hasonlók részéről.

- Akkor te nem ismered őt, a lelke mélyét semmiképp lem. Shawn romantikus, álmodozó, légvárakat építő. Finom érzésű. Előbb vágná le a karját, semhogy megbántson valakit. Mindkettőt levágná, ha valakinek, aki fontos neki, fájdalmat okozna. És te fontos vagy neki. Azt meg csak egy lépés választja el a szerelemtől. Mit csinálsz, ha beléd szeret?

- De nem fog. - Brenna csaknem egy lépést hátrált a kérdéstől és a felvetéstől is. - Elképzelhetetlen.

- Ne okozz fájdalmat neki. - Darcy felállt. - Kérlek, ne bántsd.

- Én… - De Darcy már elfordult, Brennának utána kellett szaladnia. - Ne aggódj ennyire, Darcy. - Brenna megmarkolta a korlátot, amikor a lépcső felénél Darcy elfordult tőle. - Mindketten tudjuk, mit csinálunk. Igérem. És már arra is fogadalmat tettünk, hogy mindvégig barátok maradunk - Vigyázz, hogy ne szegd meg a fogadalmad. Mindketten sokat jelentetek számomra. - Mosolyt kényszerített az arcára, mert érezte, Brennának szüksége van rá. - Még hogy lefekszel Shawnnal - tette hozzá szokott csípősségével. Hát mivé lesz a világ?

10

Zárás után olyan csendes lett a falu, hogy csak a tenger szívdobbanását lehetett hallani. A Gallagher család tea és whisky mellett üldögélt a családi ház konyhaasztala körül.

- A következőképp állunk.

Aidan beszéd közben megfogta Jude kezét, aki tenyérrel kifelé fordította a kezét, hogy ujjaik összefonódhassanak. Aidan hirtelen maga előtt látta a szüleit, akik talán ugyanígy fogták egymás kezét, amikor családi tanácskozásokon az asztalfőn ültek.

A Gallagher-módi, gondolta. A hagyományok láncolatában egy láncszem.

- Akkor hogy is állunk? - nógatta Darcy.

- Bocs - rázta meg a fejét Aidan. - Elkalandoztam. Először is, lehet, hogy Finkle jenki, de amikor üzletről van szó, nem zöldfülű kezdő. Valószínűnek tartom, hogy egy sikeres üzletember, amilyennek Magee-t mondják, éles eszű embert küld ide, aki az ő érdekeit képviseli.

- Gondold, ahogy akarod, de a londoni pasit bevette -emlékeztette Shawn.

Aidan elismerően elvigyorodott, és bólintott. - Nos, ha már arról van szó, mi sem ma léptünk le a falvédőről. És az írek már akkor mesterei voltak az alkudozásnak, amikor Amerikát még csak keresgélték a térképen. De ez mind nem ide letartozik.

Már majdnem odahajított egy kekszet a türelmesen várakozó Finnek, amikor eszébe jutott a felesége, és gyorsan megköszörülte a torkát. - Finkle-nek tetszett a telek, a helye, a fekvése meg a többi. Ebben biztos vagyok, bár konkrétan nem mondott semmit, csak hümmögött, meg dörmögött, meg az ajkát morzsolgatta. Újra felhozta, hogy Magee mennyire rajta van a vásárláson, én meg ismét rávágtam, hogy ez érthető, az ember a maga fajtájához húz és így tovább. De hozzátettem, hogy ragaszkodunk a lízinghez.

- Ha eladnánk, hamarabb több pénzt vágnánk zsebre kotyogott bele Darcy -, amit aztán tovább fialtathatnánk.

- Ez is igaz - bólintott felé Aidan.

- Ha viszont a lízinghez ragaszkodunk, több lenne a leszólásunk, részesednénk a nyereségből, és részünk le abban is, hogy mi lesz azzal, ami a miénk - érvelt Shawn - Gondolj a jövővel, Darcy, hogy mi lesz tíz év múlva, vagy akár húsz, és mi lesz a gyerekeid öröksége.

- Ki mondta, hogy egyáltalán lesznek? - rántott a vállá Darcy. - De belátom, hogy igazad van. Csak hát nehezem esik eltolni magamtól a pénzt, amit e pillanatban tartana elém.

- Százéves lízinget ajánlunk.

- Százat? - kerekedett el Darcy szeme. Aidan a feleségére pillantott.

- A száz mágikus szám.

- De ez üzlet, és nem tündérmese.

- Az ember ott fordul a tündérekhez, ahol rájuk akad - mondta Shawn, és egy csepp whiskyt töltött a teájába. Üzleti tárgyalások velejárója, gondolta. - Ha Magee előre gondolkodik, a százéves lízing kedvére lesz. Brenna hallott egy s mást a cégéről. - Szeme sarkából észrevette, hogy Darcy megrezzen Brenna nevének említésére. - Abból, amit mondott, azt szűrtem le, hogy tisztességes ember, de messze nem zöldfülű kezdő. Meglátásom szerint messze a századvégen túl fog nézni.

- Ahogy mi is. Száz éven át évente egy font.

- Egy font?! - emelte égnek a karját Darcy. - Miért ne adjuk mindjárt neki az egész földet?

- De ezért az árért a színháza ötven százalékát kérjük cserébe.

Darcy megnyugodott, szeme ravaszkásan villant. - És mi a végső ár?

- Húsz százalék. A határidő lejártakor a telek, a színház fele-fele arányban lesz a tulajdonunk. Gallagher és Magee.

- Jó bolt, ha a színház sikeres lesz - helyeselt Darcy. - a mi javunkra billen a mérleg.

- Be fog jönni - jelentette ki Aidan csillogó szemmel. -Gallagher- szerencsével és Magee- pénzzel.

- Hajlandó vagyok ebbe fektetni a bizalmam. No és ő miért is egyezne bele ezekbe a feltételekbe?

- Én... - kezdte Jude, de aztán elharapta többi mondandóját.

- Nem, szólj csak hozzá te is - szorította meg a kezét Aidan.-Neked is részed van benne.

- Hát szóval én úgy érzem, hogy bele fog menni. Némi huzavona, színészkedés és apróbb változtatások után. Talán egy kicsivel többet kell adnotok, de a végén elég közel kerültök ahhoz, amit most gondoltok, mert mindent összevetve, mindkét fél ugyanazt akarja.

- Magee színházat akar - vetette közbe Darcy.

- Annál azért többet. - Jude automatikusan meglegyintette Shawn kezét, amikor az lopva kekszet akart adni Fin-k. - Oka van rá, hogy ezt a helyet választotta, és egy férfi, aki olyan sikeresen vezet egy vállalkozást, mint ő, időnként

kedvteléseinek is élhet. Idevalósiak a felmenői - folytatta. Szülei nagybátyja szüleim nagynénjének vőlegénye volt.

- Hát persze - kocogtatta meg a whiskysüveget Shawn, amikor az üveg hozzá került. - John Magee, aki eltűnt az első világháborúban. Legkisebb

öccse, azt hiszem, Dennisa neve, kiment Amerikába, hogy szerencsét csináljon, korábban nem kapcsoltam össze a neveket.

- Nem tudom, mennyi az érzelgősség abban, hogy Magee ardmore-t választotta - folytatta Jude -, de az indítékaiba biztosan belejátszik. Ha ennek a Magee-nek hasonló a családi háttere, mint nekem, akkor Írországról s főként Ardmore-

i és környékéről szóló történeteken nőtt fel. Most kézzelfoghatóbb kapcsot akar azzal a hellyel, ahonnan a családja származik. Megértem.

- Az ősökkel kapcsolatos jenki szentimentalizmus. - Darcy agában mulatva töltött a whiskyből. - Sosem fogom megérni. Persze ősök, de végül is már régen föld alatt pihennek, nem? De ha érzésekkel meg lehet szilárdítani a szerződést, semmi kifogásom ellene.

- Ez is közrejátszik benne, de - bocs, hogy megint a pszichológus beszél belőlem - elsősorban a hasznot tartja szem előtt. Ha nem így lenne, nem az övé lenne az egyik legnagyobb vállalat az Egyesült Államokban. És ez az oka, hogy fontosnak tartja a hírnevét is.

- Ahogy mi is a miénket - emelte fel poharát Shawn.

- Neked aztán jó híred van - mosolygott Darcy fanyarul Shawnra.

- Meg sem közelíti a tiédet, drágám.

- Én legalább nem a gyerekkori játszópajtásaimat csábítom el.

Shawn lassan letette a poharát, szemének csillogása nem sok jót ígért, ám mielőtt összekaphattak volna, Aidan közéjük tette a karját. - Micsoda? Mi ez az egész?

- Á, Darcy csak azért húzta fel az orrát, mert megcsókoltam Brennát.

- Ez nem olyasmi, amin... - Aidan karja az asztalra hulott. - Brenna O'Toole-t?

- Hát persze.

- És hogy jutott eszedbe Brennát megcsókolni?

- Aidan - cibálta meg férje ingujját Jude. - Ez csakis Shawnra tartozik.

- Ránk is, mivel Brennáról van szó.

- Isten az égben. Nem arról van szó, hogy letepertem a konyhakőre, és megerőszakoltam, miközben ő kézzel -lábbal tiltakozott.

- A konyhakövön feküdtetek?

- Dehogy! - Shawn tanácstalanságában a szemére szorította a kezét. - Ebben a családban nincs nyugta az embernek! Megcsókoltam Brennát, a tetejében nem is előszőr és szándékom szerint nem is utoljára. Nem látom be, miért rökönyödik meg rajta minden ismerősünk. És miért tartja olyan fel háborítónak.

Darcy összekulcsolta a kezeit. Megtudott valamit, amit Shawn heccelésével remélt kiszedni az öccséből. Shawn egy szóval sem említette, hogy Brenna kezdeményezte kapcsolatuk megváltoztatását. Más férfinál Darcy ezt önzésnek tudta volna be. De Shawn esetében biztosra vette, hogy ösztönösen védelmezi a nőt, aki szeret.

Felfedezése egyszerre töltötte el örömmel és aggodalommal.

- Csak épp… meglepő - vallotta be Aidan.

- Engem nem háborít fel - mosolygott édesen és testvériesen Darcy. - De értetlenül állok előtte, ez igaz. Végtére is Brenna már látott meztelenül, igaz, jó pár éve, de az ilyesmi megmarad az ember emlékezetében. A szerszámod látványából ítélve meglep, hogy érdeklődést mutat irántad.

- Ezt inkább vele vitasd meg. - Shawn le akarta zárni a vitátt. Méltóságteljes, elutasító volt, de Darcy oldalvágása telibe talált. - Tizenötnél nem lehettem több, a víz meg jéghideg volt. Ha nem tudnád, egy férfi nem éppen a legjobbat mutatja fagypont alatti vízben.

- Mondod te, de emellett tarts is ki.

- Neked meg mi dolgod volt odanézni? Egyébként nem csodálkozom. Mindig is erkölcstelen nőszemély voltál.

- Miért ne néztem volna oda? A többiek is mind téged néztek. Lecsúszott róla a fürdőnadrág a tengerben - magyarázta Darcy Jude-nak -, de nem vette észre, míg ott nem állt parton anyaszült meztelen. Azóta is sajnálom, hogy nem volt nálam fényképezőgép.

Jude együtt érzően pillantott Shawnra. - Világéletemben sajnáltam, hogy egyke vagyok, de bizonyos körülmények között… ó!

- Mi történt? - Aidan úgy ugrott, mint akit megcsíptek, s kész volt felkapni Jude-ot, aki hasára szorította a kezét. - Felizgattátok a civakodásotokkal.

- Nem, nem, a baba mozog. -Jude boldogan ragadta meg Aidan kezét, és a hasára fektette. - Érzed? Fickándozik, mint egy halacska.

A pánik áhítatos boldogsággá szelídült, kiült a szemébe, kitöltötte a szívét. - Eleven gyerek.

- Hiszen családi kupaktanácsot tartunk, nem? - kérdezte Shawn. - Neki is itt a helye - majd poharát ráköszöntötte: - Slainte.

Shawn meglátogatta Maude-ot. Mivel élete során hetente párszor találkozott vele, Shawn nem látta be, miért lenne ez másként Maude halála után. És nyughelyén jól tudott gondolkodni.

A hely megválasztásának semmi köze nem volt ahogy Maude sírja a szirti szálloda közelében volt. Nem lószínű, hogy összefut Brennával, ha viszont egyáltalán sétál arra, akkor szemernyi esélye sincs, hogy lássa lányt.

Maude - emlékezete szerint - romantikus beállítottságú volt, és Shawn biztosra vette, hogy méltányolná az okoskodását.

A szálloda festői helyen épült, a sziklák tetején, előtte a láthatár széléig a tenger terült el. Bár csípős, szeles y délelőtt, néhány vendég kijött, hogy élvezze a kilátást. Shawn is megállt egy percre, elnézte a hullámokon le-felimbolygó és haladó hajókat, és hálát adott őseinek, hogy kocsmát nyitottak, és nem a halászatot választották.

Tim Riley és emberei épp a hálókat vonták be a hullámokon hánykolódó hajóból. A munka ritmusa Shawnt is a késztette, hogy lábával verje a taktust, és gondolatban a csellóval hadakoztasson.

A vendégek bizonyosan festőinek ítélik az elébük tá látványt, gondolta. A halászatot romantikus kalandnak tekintik, amelyet át- meg átsző a hagyomány és történelem, ahogy ott állt a közelükben, sötét haját fújta a szél, s megpróbált meleg pulóvere alá férkőzni, csupán magányos, hideg és szeszélyeknek kitett életnek látta.

Bármikor inkább a meleg kocsmát és a mozgalmas konyhát választja.

Mary Kate fejében románc kavargott, amikor észrevette Shawnt, és kiszaladt a szállodából. Kezét szívére szorít: képzeletében képek kergették egymást.

Elnézte Shawnt, aki kissé szétterpesztett lábbal állt a sziklán, szemét a láthatárra szegezte, és Heathcliffet, Rhett Butlert, Lancelotot látta, és a rajongó fiatal nők képzeletét felgyújtó számtalan hősi alakot.

Boldog volt, hogy aznap reggel kölcsönvette Patty új blúzát, bár Patty biztos nem örül majd neki. Futás közben derekasan igyekezett lesimítani a haját.

- Shawn!

Shawn átkozta magát, amikor a kiáltásra megfordult megpillantotta. Annyira csak Brenna körül forogtak a gondolatai, hogy arról egészen megfeledkezett, hogy Mary Kate-tel is összefuthat.

Csak óvatosan, Gallagher, figyelmeztette magát. - Jó reggelt, Mary Kate. Kiment az eszemből, hogy a szálloda most tele van O'Toole-okkal.

A lány alig bírt megszólalni zavarában. A férfi szeme kristálytiszta volt a fényben. Ha mélyen belenéz, önmaga tükörképét láthatja, gondolta ábrándosan. És ezt a gondolatot elbűvölőnek tartotta.

- Gyere be a hűvös szélből. Épp szabad vagyok, meghívlak egy teára.

- Kedves ötlet, de Öreg Maude-hoz igyekszem. Tim Rileyt néztem, ahogy bevonja a hálókat, s úgy láttam, haltól súlyosak. Később megalkuszom vele a fogásra.

- Miért nem nézel be visszafelé? - Mary Kate félrehajtotta lejét, kezével végigsimította a haját, és szempillái alól nézett fel rá; ezt a pillantást rengeteget gyakorolta otthon a tükör előtt. - Bármikor tarthatok ebédszünetet.

- Hát… - Ügyesebben flörtöl, mint gondolta, ismerte el Shawn. És ezt ijesztőnek érezte. - Nemsokára a kocsmában kell lennem.

- Szívesen üldögélnék és beszélgetnék veled - tette kezét Shawn karjára a lány. - Amikor kevesebb a tennivalód.

- Jó gondolat. De most mennem kell. És te is menj be. Még megfázol ebben a vékony blúzban. Üdvözletem a családnak.

Shawn menekülőre fogta, de Mary Kate sóhajtva nézett utána. Észrevette a blúzt, gondolta.

Ezt ügyesen elintéztem, vélekedett Shawn elégedetten, barátságosan, báty a húggal hangon beszéltem vele. Biztos,hogy a válság már a múlté. És kedves, hogy Mary Kate így gondol rá. Jólesik egy férfi önérzetének, kivált, hogy baj nélkül úszta meg a kínos ügyet.

De egy kis pártfogás nem árt, gondolta, ezért bemártotta kezét Szent Declan forrásába, és vizet loccsantott a földre.

-                   Babonás? Egy mai gondolkodású férfi?

Shawn felkapta a fejét, és pillantása Garrick, a tündérkirály okos kék tekintetével találkozott. - Egy mai gondolkodású férfi is tisztában van vele, hogy a babonáknak van alapjuk, főként olyankor, amikor véletlenségből a hozzád hasonlókkal cseveg.

Shawn határozott céllal jött ide, így odébb sétált Maude sírjához.- Mondd csak, mindig erre jársz? Amióta az eszem tudom, folyton erre sétálok, mégis csak az utóbbi időben találkozom veled.

- Korábban nem volt különösebb oka annak hogy láss. De van egy kérdésem, Shawn Gallagher, amire remélem választ kapok tőled.

- Nos, akkor előbb fel kell tenned.

- Úgy is lesz. - Garrick Shawnnal szemben leült a sír túl oldalára, így szemük egy magasságba került. - Áruld el végre, mire vársz?

Shawn kérdőn felvonta a szemöldökét, és tenyerével térdére támaszkodott. - Számos dologra.

- Jellemző rád. - Garrick hangjából utálat csendült ki. - Mary Brenna O'Toole-ról beszélek, és hogy miért nem vitted még ágyba.

- Ez csak Brennára és rám tartozik - felelte Shawn higgadtan -, és neked nincs beleszólásod.

- De mennyire hogy van! - Garrick már talpon is volt, de olyan sebesen, hogy emberi szemmel lehetetlen volt követni. Ujján, a gyűrű mélykéken villant, övén megcsillant az ezüsttarsoly. - Természetedet olyannak ítéltem, hogy megértesz, de te még bátyádnál is begyöpösödöttebb vagy.

- Igaz, s nem te vagy az első, akitől ezt hallom.

- Rendben van ez így, ifjabb Gallagher.

Mivel Carrick most közvetlen mellette állt, s nem vele szemben, a sír másik oldalán, Shawn is felállt. - És mi lenne az?

- Szereped, végzeted. Választásaid. Hogy lehet, hogy szívedbe nézel, ha muzsikádról van szó, de nem, ha az életedet kell élned?

- Életem olyan, amilyennek akarom.

- Nehéz felfogású vagy - hajtogatta Carrick. - Finn mentsen meg a halandók ostobaságától. - Égnek emelte karját és mennydörgés görgött végig az ég tiszta mezején.

- Ha bűvésztrükkökkel óhajtasz félelmet ébreszteni nem, előre mondom, nem fog sikerülni. Csak a harag szél belőled, s abból nekem is van.

- Mernéd-e haragod az enyémhez mérni? - Garrick kört le ujjával, és Shawn lába előtt vakító fehér fénnyel villám csapódott a földbe.

- Szájhősök vitézkedése - vágta rá Shawn, bár majdnem hátraugrott. - És nem méltó hozzád.

Garrick szeme elfeketült a mérhetetlen dühtől, ujjai végén apró vörös lángként remegett. Aztán a tündérkirály hirtelen hátravetette a fejét, és nagyot nevetett. - Nos, bátrabb vagy, mint amilyennek tartottalak. Vagy csak oktalanabb.

- Elég eszem van, hogy tudjam, zavart okozhatsz, de komoly kárt nem. Nem rettentesz meg, Garrick.

- Ha akarom, lábam előtt térdelve brekegsz majd, mint egy kecskebéka.

- Büszkeségemen ejtene csak csorbát, más bajom nem származna belőle. - Nem mintha ki akarná próbálni, gondolta Shawn. - De mi értelme az egésznek? Fenyegetésekkel nem lopod magad a szívembe.

- Hat emberöltőt vártam valamire, amit te egy szempillantás alatt megszerezhetsz, s ehhez elég kinyújtanod a kezed. - Szomorúan felsóhajtott. - Másodszor a hold könnyeit gyűjtöttem össze neki. - Levette övéről a tarsolyt. - És lába elé öntöttem a könnyekből lett gyöngyöket. De ő csak gyöngyöket látott bennük.

Megfordította az erszényt, és ragyogó fehér sugárban csodálatos gyöngyöket szórt Maude sírjára. - Fénylettek a fűben, a holdsütésben, fehér volt mind, és sima, mint Gwen bőre. De nem értette, hogy nem gyöngyöket szórok elé, hanem a szívem, vágyódásom, és igen, a szerelem tisztaságát is. Nem tudtam, hogy a szavakat is hallani akarja, vagy akkor már túl késő is volt, mert nem adtam neki magamból azt, amire vágyott.

Garrick hangja csupa kétségbeesés volt, és olyan mély boldogtalanság érződött belőle, hogy Shawn szánakozva megérintette a karját. - Mit akart Lady Gwen?

- Szerelmet. Csak egy szót, egyetlenegyet. De én gyémántokat adtam neki, napból kiragadott drágaköveket és ezeket a gyöngyöket, majd utoljára zafírokat, amelyeket a tenger szívéből emeltem ki.

- Jól ismerem a történeted.

- Igen, bizonyára így van. És új testvéred, Jude beleírja mesékről és legendákról szóló könyvébe is. És még mindig boldogtalan a történet vége, mert haragomban és fájdalmamban elvarázsoltam az én Gwen-emet - meggondolatlanul cselekedtem, Gallagher. Háromszor találjon viszonzásra a szerelem, szív gyarlóságaival és gyengéivel fogadjon el szívd És akkor az én Gwenem és én végre szabadok leszünk, és együtt lehetünk. Háromszor száz évet vártam, és fogytán a türelmem. Te a szavak embere vagy.

Garrick elgondolkodva körözött a sír és Shawn körül.

- Jól illenek zenédhez, amelyet másoknak is hallaniuk kellene, de ez más lapra tartozik. Egy férfi, aki bír a szavak adományával, megérti, mi lakozik a másik emberben, néha még azelőtt, hogy az tudatában lenne. Benned megvan ez a tehetség. Csupán azt kérem tőled, élj vele.

Cikornyás mozdulattal meglengette kezét a sír fölött, és a gyöngyök virággá változtak. - A drágakövekből, amelyeket Gwennek adtam, virágok lettek. Jude elmeséli majd neked hogy Gwen a virágokat tartotta meg. Megtanultam, hogy van- nak asszonyok, akik egyszerű dolgok után sóvárognak Gallagher.

Felemelte ujját, s ujjhegyén egyetlen tökéletes gyöngyszem fénylett. Halvány mosollyal odapöckölte Shawnnak és elégedetten bólintott, amikor Shawn elkapta.– Fogd, s őrizd, míg rá nem ébredsz, kinek szeretnéd adni. És amikor rájössz erre, szavakat adj neki. Több bennük a varázs, mint abban, amit kezedben tartasz.

Megremegett, hullámzani kezdett a levegő, és Garricknak nyoma veszett.

- Kimerítő alak - suttogta maga elé Shawn, Maude sírja mellett üldögélve. -Szokatlan társaságban forgolódtál Maude.

És mert szükségét érezte, átadta magát a csendnek. Csak nézte a hajnalkákat, a síron táncoló napsütés ellenére is kibontott szirmaikat. Vizsgálgatta a gyöngyöt, megdörgölte, majd zsebébe csúsztatta, aztán lehajolt, és leszakított egy rózsaszín virágot.

- Remélem, nem haragszol, de Jude-nak szánom - mormolta Maude-nak. Még vagy tíz percig üldögélt a sír mellett, társaságot tartott Öreg Maude-nak, s csak aztán indult haza.

Nem kopogtatott. Otthona volt, amióta csak az eszét tudta, Meg sem fordult a fejében, hogy kopogtatnia kellene. De amint becsukta az ajtót, rádöbbent, hogy valószínűleg munka közben zavarja Jude-ot.

Mikor Jude megjelent a lépcső tetején, mielőtt Shawn a távozás mellett döntött volna, a férfi bocsánatkérően nézett fe1. - Biztos dolgozol. Majd máskor benézek.

- Nem, gyere csak. Jó néha szünetet tartani. Iszol egy teát? - kérdezte, és elindult lefelé.

- Igen, de majd én elkészítem mindkettőnknek.

- Nem ellenkezem. - Jude bizonytalanul elmosolyodott, amikor Shawn átnyújtotta a hajnalkát. - Köszönöm. De nem szokatlan, hogy ilyenkor virágzik?

- Többnyire igen. Ez az egyik, amiről beszélni akartam veled. - Megindultak a konyha felé. - Hogy vagy ma? - Jól. Sőt igazán kiválóan. Azt hiszem, múlófélbenvan a reggeli rosszullét, és mondhatom, nem bánom.

- Jól halad a munkád?

Jellemző, gondolta Jude, hogy Shawn kerülő úton, sokára jut el jövetele igazi céljához. Keresett egy kis üveget, amelybe beleállíthatta a virágot, míg Shawn feltette forrni a teavizet. - Igen. Még most is vannak pillanatok, amikor nem hiszem el, hogy ezt csinálom. Tavaly ilyenkor még tanítottam, és utáltam a munkám. Most megjelenés előtt áll az első könyvem, a második minden nappal elevenebbé formálódik. Idegeskedem, mert szemben az elsővel, amelyben mások történeteit gyűjtöttem össze, most a képzeletemből teremtek egy történetet, de nagyon élvezem, amit csinálok.

- Idegességed talán hozzásegít, hogy még jobbat írj, nem gondolod? - Otthonosan kinyitott egy kekszes dobozt, és kirakott párat egy tányérra. - Úgy értem, gondosabban alakítod.

- Remélem, igazad van. Ideges vagy, amikor zenét komponálsz?

- A dallamok sosem nyugtalanítanak - mondta Shawn némi gondolkodás után.

- De a szavak néha igen. Pontosan szeretném visszaadni szavakkal azt, amit a zene kifejez. Kudarcérzettel a munka terhes munka tud lenni.

- Hogy viseled el?

- Egy darabig fejjel megyek a falnak, annyit próbálkozom. - Miután felforrt a víz, adagolni kezdte a teát. – Aztán ha nem jutok semmire, és csak a fejem fájdul meg, sétálok egyet, hogy kitisztuljon, vagy valami egészen máson kezdek gondolkodni. Ilyenkor többnyire egyszerűen ott teremnek a szavak a fejemben, mintha csak arra vártak volna, hogy felszedjem őket.

- Félek felállni, és otthagyni a munkát, amikor nem megy. Mindig az jár az eszemben, hogy utána képtelen leszek folytatni. Egészségesebben állsz hozzá.

- De hisz te büszkélkedhetsz kiadott művel, nem? – Míg a tea állt, csészéket vett elő.

- Nem akarod kiadatni a zenédet, Shawn?

- Dehogynem. Majd egyszer, valamikor. Nem sürget semmi. - Pontosan ezt hajtogatja évek óta, gondolta magában - Magam gyönyörűségére írom, és ezzel egyelőre be is érem.

- Az ügynököm talán ismer valakit zenei körökben. Szívesen megkérdezem.

Shawnnak görcsbe rándult a gyomra. - Szükségtelen. Valójában egészen másról akartam beszélni veled, Jude.

Jude türelmesen várt, hogy Shawn odahozza a teáskancsót, kitöltse a teát.Amikor végre leült, és orrukat megtöltötte a tea finom illata, Shawn még akkor is hallgatott.

- Mondd, mi bánt, Shawn.

- Nos, épp azon töröm a fejem, hogyan fogalmazzak. De talán ezzel kezdeném. - Zsebébe nyúlt, kivette a gyöngyöt és Jude csészéje mellé tette.

- Egy gyöngy? - Jude értetlenül nyúlt utána, de aztán tekintete Shawnra rebbent, keze megállt a levegőben, a gyöngytől egy milliméterre. - Ó, értem. Garrick.

- Szeretettel emleget.

- Milyen különös. Olyan… furcsa. - Végre felvette a gyöngyöt, és tenyerébe tette.

- És a hajnalka. A többiből hajnalka lett.

- Maude sírján. Mit gondolsz erről az egészről?

- Mit gondolna egy mai, tanult, meglehetősen intelligens nő a tündérek létezéséről? - Ide-oda görgette tenyerében a gyöngyöt, aztán megrázta a fejét. - Szerintem varázslatos. Szó szerint. Ez a tündér arrogáns és türelmetlen, és kissé felvágós, de életemet részben a hozzá fűződő kapcsolat változtatta meg.

- Az az érzésem, hogy most az enyémet készül megváltoztatni. Különben nem adta volna ezt nekem.

- Lefogadom, hogy igazad van. - Jude visszaadta a gyöngyöt Shawnnak. - És te mit gondolsz erről?

- Hogy sokáig kell várnia, mert én így szeretem az életem, ahogy van.

- Gondolsz-e… - Jude elhallgatott, felvette a csészéjét. - Soha nem voltak testvéreim, így nem tudom, mit az, amit nem illene megkérdeznem. De kíváncsi vagyok, gondolsz-e Brennára?

- Elég sokat jár a fejemben. És alaposan eltűnődtem azon is, hogy Garrick nem a hozzá fűződő kapcsolatomban látja-e a számára fontos következő lépést.

- És?

- Nos… - Shawn felvett egy kekszet, beleharapott. - Megint csak azt mondhatom, hogy hosszas várakozásra kell berendezkednie. - Szája sarka mosolyra húzódott, amikor Jude lenézett a teájára. - Talán a házasságszerzés villanását láttam szép szemedben, Jude Frances?

Jude megvetően szippantott. - Fogalmam sincs, miről beszélsz.

- Egy boldog házasságban élő asszonyról, aki nőtlen sógorára néz, és azt gondolja magában: „Milyen jó lenne, ha a mi drága Shawnunk megtalálná magának az igazit, és megállapodna, és vajon mit tehetnék én azért, hogy ebben segítségére legyek?"

- Soha nem avatkoznék közbe. - Kimért hangja ellenére nevetett a szeme. - Szinte soha.

- Hidd el, méltányolom is. - Shawn visszatette zsebébe a gyöngyöt. - De mivel tisztában vagy az ezzel kapcsolatos gondolataimmal és érzéseimmel, elmondom, hogy ha valaha is lesz valami köztem és az O'Toole között, akkor az csakis azért lesz, mert mindketten így döntünk, nem mert a tündérnépség egy erőszakos figurája így döntött helyettünk. Vagy akár mert az új húgom, akit nagyon szeretek, így szeretné.

- Én csak azt akarom, hogy boldog légy.

- Az is szeretnék maradni. S mivel így áll a dolog, jó lesz sietnem a kocsmába, különben Aidan kötelességének érzi, hogy a késésért fejbe kólintson.

11

Brenna nem tekintette kémkedésnek. És kikérte volna magának, ha bárki ezzel vádolja. Csak épp úgy adódott, hogy Finkle szobájában akadt tennivalója. Finkle panaszt tett, hogy lassan folyik le a zuhanyozóban a víz, és mivel Brenna amúgy is ott dolgozott, megkérték, javítsa meg.

Talán az ő hibája, hogy Finkle a munkaadójával beszélt telefonon, amikor Brenna befutott? Nem. És hibáztatható azért, mert Finkle az a fajta, aki levegőnek nézi a személyzetet?

Illetve csak akkor veszi észre őket, ha olyanok, mint Darcy, és egy férfinak süketnek és vaknak és legalább egy éve halottnak kell lennie, hogy ne nézze meg Darcyt alaposabban. De mindez mellékes.

Finkle engedte be. Fontoskodva, türelmetlen legyintéssel. Aztán egyszerűen a fürdőszobára mutatott, és máris rohant vissza a telefonhoz. Brenna ezt nem vette úgy, mintha sérelem érte volna, elvégre csak szerelni jött!

De ha vannak fülei, miért ne használná őket?

- Bocsásson meg, Mr. Magee, de a fiatalember a lefolyót jött megjavítani.

Fiatalember? Brenna beleharapott a nyelvébe, és égnek emelte a szemét.

- Amint összeállt, faxon elküldöm a jelentést. New York-i idő szerint lehet, hogy munkaidő után, uram, így a magánszámára is küldök egy példányt.

Brenna zörögni kezdett a szerszámaival. Abból a szögből, ahol állt, Finkle fényes cipőit és galambszürke zoknijából egy vékony csíkot látott.

- Nem, még nem sikerült megszereznem a londoni cég nevét, akik szintén érdeklődnek az ingatlan után. Az idősebb fivér, Aidan elhessegeti a próbálkozásaim, azt mondja, hogy a fiatalabb fivér zavaros fejű. Szerintem is elképzelhető, hogy összekeveri a dolgokat. Szeretetre méltó fiatalember, de nem valami eszes.

Brenna felhorkant, aztán leengedte a lefolyóba a csőgörényt. A lehető leghalkabban.

- A reakciójukból, a testbeszédből és abból a gyorsaságból ítélve, amivel az első fázison túljutottunk, azt mondanám, hogy ott is folytattak már tárgyalásokat.

Finkle egy ideig fülelt. Brenna a fülét hegyezte, de csak türelmetlen ujjdobolást hallott. - Igen, gyönyörű hely. Festői, érintetlen. „Egyszerűnek" nevezném. És félreeső. Miután saját szememmel láttam, és egy kis időt eltöltöttem itt, visszatérnék eredeti véleményemhez, uram. Aligha tartom valószínűnek, hogy színházi vállalkozása sikeres lenne itt, Dublin logikusabb választás lenne. Vagy ha az nem…

Csend, majd halk sóhaj. - Igen, természetesen. Megértem, hogy önnek is nyomós okai vannak. Biztosíthatom hogy Ardmore-ban Gallagherék telke a legjobb fekvésű. A kocsma is beváltotta a hozzá fűzött reményeket. Bár holt szezon van, de így is kiegyensúlyozott forgalmat bonyolítanak le. Az idősebb Gallagher kitűnően vezeti a boltot. El kell ismernem, elsőrendű ételt szolgálnak fel, nem átlagos kocsmai vackot. A húg? Hát ő… hogy is fogalmazzam…

Finkle dadogott, mire Brenna összeszorította a száját, nehogy felkacagjon. Milyen kiszámíthatóak a férfiak!

- Ügyesnek látszik. Tegnap este a meghívásukra kis időre visszamentem. Darcynak, a húgnak, azaz Miss Gallaghernek kivételes énekhangja van. Ami azt illeti, mindhárom testvér igen muzikális, és ez még előnyünkre is szolgálhat. Ha úgy határoz, hogy a színházat itt építi fel Ardmore-ban, akkor véleményem szerint a legésszerűbb a Gallagher- kocsmával összekapcsolni.

Mivel Brenna még a földön térdelt, keze mással volt el foglalva, örömében nem a levegőbe öklözött, hanem a fenekét rázta meg.

- Ó, bízhat bennem, hogy lealkudom arról a százalékról, amit ők kérnek. Tudom, hogy jobban szeretné megvásárolni a telket, de érzelmi kötődésük mindeddig megkerülhetetlen volt. Lényegében a lízing, amihez ők ragaszkodnak, az

ön számára kevésbé kockázatos, hosszú távon pedig szorosabbra fűzné a szálakat a színház és a már bejáratott üzletrész között. Előnyös lenne számunkra, ha a színház beindításához felhasználnánk Gallaghert és már kivívott hírnevét.

Ismét felhangzott a dobolás, a fényes cipők bokában kereszteződtek, majd visszakerültek eredeti helyükre. - Igen, egyértelmű. Huszonöt százaléknál nem lehet több. Nyugodtan rám bízhatja. Remélem, huszonnégy órán belül egyezségre jutok velük. Biztosan rá tudom venni az idősebb Gallaghert, hogy sem a londoni cégből, sem mástól nem csikarhat ki kedvezőbb feltételeket.

Brenna érezte, hogy a beszélgetés lassan véget ér, ezért feltápászkodott, csobogva, erős sugárban megeresztette a vizet. Halkan dúdolgatva figyelte, hogy folyik le a víz, aztán elzárta a csapot, még zörgött egy kicsit, végül felkapta a ládáját, és átment a szobába.

- Úgy folyik, mint a parancsolat. Bocsásson meg, uram, a zavarásért.

Finkle fel sem pillantott, csak intett, hogy távozhat - úgy, hogy akkor intett, amikor Brennát beinvitálta -, és a kisasztalon kinyitott laptop fölé hajolt.

- Viszontlátásra, uram - szólt oda vidáman Brenna, és a billentyűk kattogása mellett behúzta maga mögött az ajtót.

Amint a folyosóra ért, futásnak eredt. Nemcsak Finkle tudja, hogyan kell jelentést tenni.

- A londoni ötlet pompásan bevált - vágta hátba Aidan az öccsét, és helyeslő pillantást vetett Brennára. - Rögtön kapkodni kezdték magukat, nem?- Vannak, akiket megőrjít a konkurencia feltűnése. - A konyhában álltak. Shawn elővett négy üveg sört a hűtőből.-Szerintem innunk kellene az OToole-ra és szorgosan hegyezett füleire.

- Ugyan, csak megfelelő időben a megfelelő helyen voltam - szerénykedett Brenna, de elfogadta a felkínált üveget.

- Kiváló katona, O'Toole őrmester - koccintotta oda üve-éhez a sajátját Aidan, aztán Darcyval is koccintott. - Huszonöt százalék, nem több. Kár, hogy nem sejti, hogy zokszó nélkül belementünk volna húszba is.

- Ez a Magee - magyarázta Brenna - mindenképp ragaszkodik hozzá, hogy itt legyen a színház, bár Finkle nem ért egyet vele. Finkle viszont dicsérte Shawn főztjét, Darcy szépségét és a vezetői képességeid, Aidan. Ó, és téged nem tart valami okosnak, Shawn, viszont azt mondta, hogy szeretetre méltó fickó vagy. És amikor Darcy került szóba, dadogni kezdett.

Darcy örömtől repesve kacagott fel. - Adjatok még egy- két napot, és gügyögni fog! Ráadásként még a harminc százalékba is belemegy!

Aidan átkarolta Darcy vállát. - Elfogadjuk a huszonötöt és megkötjük a szerződést. Majd úgy irányítom, hogy Finkle azt érezze, keserves alkudozások árán sikerült kipréselnie belőlem, hiszen miért ne lehetne neki is egy jó napja? A halot- tottak alapján papa is jó véleménnyel van Magee-ről. Épp ma reggel hívott, hogy ezt elmondja, és közölje, hogy ránk bízza az üzletkötés részleteit.

- Hagyjuk, hogy Finkle megküzdjön a feltételekért - emel te fel üvegét Shawn. - Hadd vergődjön, amíg meg nem a ja, amit akarunk.

- Úgy van. Most pedig munkára fel. Brenna drágám, meg kérhetlek, hogy ne nagyon fordulj elő a kocsmában addig, amíg ez az ügy le nem zárult?

- Megígérhetem, bár az effélék számára én láthatatlan vagyok. Csak a szerszámosládám veszi észre belőlem. Mi több, férfinak nézett!

-Akkor szemüveget kellene hordania. - Aidan felemelte Brenna állát, és megcsókolta. - Hálásan köszönöm.

- Mondom, hogy különösebb erőfeszítés nélkül megszerezhetnénk a harmincat is - hajtogatta Darcy, ahogy Aida nyomában átment a kocsmába.

- Neki valószínűleg sikerülne - jegyezte meg Brenna.

- Nincs értelme pénzsóvárnak lenni - felelte Shawn.- De én is hálás vagyok.

Brenna félrebillentette a fejét, és halvány, csúfondáros mosollyal nézett fel a férfira. Shawn nagyon szerette ezt az arckifejezését.

- Tőled is kapok csókot, nemcsak Aidantól?

- Éppen azon gondolkodom.

- Hát persze. És te sokáig rágódsz mindenen.

- A kelleténél nem tovább.

Két tenyere közé fogta Brenna arcát, elgyönyörködött gunyoros arckifejezésében, majd a lány arcát félrehajtva, hogy magának is örömöt szerezzen, száját Brennáéra szorította.

Lassú, kellemesen ráérős csóknak indult. Olyan volt, mint meleg fuvallat nyári reggelen. Brenna elengedte magát, Shawnnak dőlt, szája sarka nevetősen felkunkorodott a csók édességétől. Közben Shawn fokozatosan, mesterien egyre

mélyebbre vonta magával, és Brenna már alá is bukott, mielőtt észrevette volna, hogyan került a víz alá.

Halk hang szakadt ki belőle, sóhaj és nyögés keveréke, szíve hevesen vert, keze felcsúszott Shawn hátán, és megmarkolta a férfi vállát. Érzékei éberré váltak, teste még többért kiáltott, de Shawn már elhúzódott tőle.

- E pillanatban csak ennyire tudok hálás lenni.

Az ördögbe is, Shawn elérte, hogy forog vele a világ, gondolta Brenna. És itt hagyta felajzva, tehetetlenül. - Szándékosan csináltad!

- Természetesen.

- Gazember! Megyek, vár a munka. - Lenyúlt a szerszámosládájáért, de még szédült, és alaposan beverte magát az asztalba, amikor az ajtóhoz indult. Villámgyorsan Shawnra nézett, szeme figyelmeztetőleg összeszűkült. De Shawnnak volt annyi esze, hogy arca kifejezéstelen maradjon.

Brenna megvetően szipogott egyet, majd nagy léptekkel hátsó ajtóhoz ment és felrántotta.

- Tudod, ha épp nem gondolkozol, a többit átkozottul jól csinálod.

Shawn csak azután vigyorodott el, hogy Brenna után becsapódott az ajtó. - Szerencse, mivel jóformán végeztem a gondolkodással - mormolta maga elé.

Amikor Finkle aznap este beállított, Shawn kerülte, ahogy tudta, de királyi vacsorával kényeztette: lepényhalat sütött fűszeres vajjal, körítésnek burgonyát csipetnyi kakukkfűve és fodros káposztával.

Mivel Darcy utóbb jelentette, hogy Finkle-nek úgy ízlett a vacsora, hogy a tányért is kinyalta volna, ha senki sem látja, Shawn úgy vélte, megtett minden tőle telhetőt.

Legalább annyira gonoszkodás, mint üzleti érzék sugallta, hogy személyesen vigyen ki Finkle-nek egy adag citromos túrós lepényt.

A finom vacsorától és Darcy figyelmességétől kellemes hangulatba ringatott Finkle leereszkedően Shawnra mosolygott. - Még sosem ettem ennél finomabb halat. Találékonyan főz, Mr. Gallagher.

- Kedves, hogy ezt mondja, uram. Remélem, ez is ízleni fog. Saját receptem, amit drága jó nagyanyáméból piszmogtam össze. Lefogadom, hogy ilyen jót nem eszik, amikor majd visszamegy Londonba.

Finkle, aki épp az első falatot készült a szájába tenni, döbbenten nézett rá. Villát tartó keze félúton megállt a levegőben. - New Yorkba - tagolta jól érthetően.

Shawn pislogott. - New York? A hétszázát, hisz New Yorkot akartam mondani. A londoni érdeklődő sovány volt, mint a piszkavas, és kis kerek szemüveget viselt. Pedig igazán a fejemben tarthatnám, nem?

Finkle igyekezett szívélyes képet vágni. Evett egy falatot a süteményből. – Szóval… beszélt valami londonival is egy étteremről?

- Ó, nem én, hanem Aidan. Ő szokott tárgyalni. Nekem fogalmam sincs az üzletről. Ízlik a sütemény?

- Kitűnő. - Lassú észjárású, tűnődött el Finkle, de káprázatosan főz. - Véletlenségből nem tudja ennek a londoni nak a nevét? - próbálkozott tovább. - Van odaát jó pár ismerősöm.

Shawn felbámult a mennyezetre, állát vakargatta. - Talán Finkle-nek hívták? Ó, nem, hiszen az ön, kedves uram. Bájos, ártatlan mosollyal nézett az üzletemberre, majd széttárta a kezeit. - Rossz szokásom, hogy nem emlékszem a nevekre. De nagyon kedves ember volt, akárcsak ön. És ha szívesen elfogyasztana még egy lepényt, csak szóljon Darcy nak.

Visszament a konyhába, és amikor elment Aidan mellett, rákacsintott.

Tíz perc sem telt bele, Darcy nyitott be a konyhába, és fogai közt szűrte a szót. - Finkle beszélgetni hívta Aidant. Bementek a kuckóba.

- Nagyszerű. Szólj, ha segítség kell a pultnál.

- Vedd úgy, hogy szóltam. Frank Malloy meg a testvérei most jöttek be.

- Már megint összekapott a feleségével?

- Morcos képéből ítélve igen. Nem tudom őket is meg a többi vendéget is kiszolgálni.

- Máris jövök.

A második korsó sört töltötte a Malloy fiúknak - akik mind lagbaszakadt, szalmaszőke hajú halászok voltak -, amikor Aidan és Finkle kiléptek a kuckóból.

Finkle jó éjszakát kívánt Aidannak, aztán Shawn felé bicentett, de amikor

Darcyra pillantott, szigorú arcára egy kiskutya reménykedése ült ki.

- Már ilyen korán visszavonul, Mr. Finkle? - Darcy letette a tálcát a pultra, és olyan mosollyal nézett szegény szerencsétlenre, ami tíz méterről a vasat is megolvasztotta volna.

- Én… - Finkle-nek kínjában nem jutott jobb eszébe, mint gondosan megkötött nyakkendőjét megigazítani, mert hirtelen úgy érezte, elszorítja a nyakát.

- Sajnos kénytelen vagyok. Holnap reggel el kell érnem a gépem.

- Ó, hát teljesen itt hagy bennünket? - Darcy kezet nyújtott neki. - Igazán bánom, hogy nem maradhat tovább, de, remélem amint alkalma nyílik rá, visszatér hozzánk.

- Biztosra veszem, hogy visszajövök. - Finkle képtelen volt tovább uralkodni magán, és olyasmit tett, ami addig megsem fordult a fejében, s amit még a feleségével sem tett volna meg. Kezet csókolt Darcynak. - Örömömre szolgál, hogy megismerhettem.

Enyhe pirulás közepette távozott a kocsmából.

- Nos? - pördült meg kíváncsian Darcy, és várakozón Aidanra nézett.

- Várj egy percet, nehogy Finkle meggondolja magát, visszarohanjon és a lábad elé vesse magát, azért könyörögve, hogy szökj meg vele Tahitira.

Darcy kuncogott, és megrázta a fejét. - Nem. Ez a jóember szereti a feleségét. Most talán elábrándozik arról, mit csinálnánk kettesben egy ilyen paradicsomi helyen, de ennél messzebb nem merészkedne.

- Akkor szabad a gazda, elárulom, mi történt. - Aida egyik kezét Darcy pulton fekvő kezére tette, a másikat Shawn vállára. - Megállapodtunk, olyan feltételek mellett, mint amelyekben Jude-dal négyesben maradtunk, és szóban meg is kötöttük a szerződést. Visszamegy New Yorkba, ahol írásban is elkészítik a szerződést, amint az ügyvédek meg tudják szövegezni.

- Huszonöt százalék? - kérdezte Shawn.

- Annyi, és beleszólásunk van a színház terveibe; jóváhagyhatjuk vagy elvethetjük őket. Van pár részletkérdés, azokat majd Magee-vel és az ügyvédekkel elrendezzük.

- Ezek szerint győztünk? - csapta le Shawn a konyharuhát, amivel a pultot törölgette.

- Úgy fest, hogy igen, mivel szavamat adtam.

- Ejha! - Shawn kezét testvérei kezére tette. - Majd én kiszolgálok itt. Menj haza, és mondd el Jude-nak.

- Ráér. Nagy a forgalom.

- A jó hír nagyobb öröm azon frissiben. Itt maradok, és be is zárok, holnap este viszont elengedhetnél. Már ha Kathy Duffy hajlandó helyettesíteni a konyhában. Régóta nem volt szabad estém.

- Méltányos ajánlat. Apát is felhívom - csapta fel az átjár lapját Aidan. - Már ha nem akartok holnap reggelig várni, hogy mindhárman beszéljünk vele.

- Menj csak, hívd fel te - hessentette el Darcy. - Biztos azonnal tudni akarja az eredményt. Nem a munkán járt esze - mondta Darcy Shawnnak, amikor Aidan kiment. Vele szemben én nem vagyok szórakozott. Tervezel valamit Brennával holnap estére?

Shawn levette Darcy tálcájáról a piszkos poharakat, és beállította őket a pult mögötti mosogatóba. - Várnak a vendégek, és engem is. - Közelebb hajolt a húgához. – Megvan a magad dolga. S nekem is az enyém.

Darcy sértődötten rándította meg a vállát. - Fütyülök dolgaidra. Engem csak Brenna érdekel. Barátnőm. Te meg csak a testvérem vagy, ráadásul alaposan kihozol a sodromból.

De Darcy ismerte Shawnt, és békén hagyta. Tudta, hogy egy szót sem húz ki belőle, ha Shawn nem akar beszélni. Még dinamittal sem.

Shawnnak volt egy terve. A tervezéshez mindig is nagyszerűen értett. Ami persze nem jelentette azt, hogy minden esetben úgy is lett, ahogy tervezte, de értett hozzá, hogyan kellene működnie mindennek.

A tervhez főzés is tartozott, így Shawn elemében volt. Valami egyszerűre gondolt, amit összeállít, aztán félretesz, amíg szükség nincs rá. Csinált hát egy enyhén csípős paradicsommártást, és takarékon hagyta rotyogni.

A terv második része az volt, hogy biztosítsa a tökéletes színteret. Erre elsősorban neki volt szüksége, ráadásul úgy tartotta, segítségével fölénybe kerül. És ha Brenna O'Toole-ról van szó, minden lehetőséget ki kell aknáznia.

E lehetőségek közé tartozott az is, hogy ismerte Brennát, és tudta, hogy munkanapja végén átjön hozzá megnézni a tönkrement mosógépet, amit bejelentett.

Amikor tehát hazaért, a lassan rotyogó mártás már étvágygerjesztő illatot árasztott. Leszedte a kertben áttelelő petúniákat és árvácskákat, vázába tette őket, és a piacon vett gyertyákkal együtt felvitte a hálószobába.

Az ágyneműt már korábban tisztára cserélte. Innen jött a mosógéppel kapcsolatos briliáns ötlete.

És most nézzük a zenét, gondolta. Életének annyira szerves része volt, hogy nem hagyhatta ki egyetlen akciójából sem. Kiválasztotta kedvenc CD-it, betette őket a pár hónapja vásárolt ügyes kis lejátszóba, aztán bekapcsolta a készüléket, hadd szóljon, míg a konyhában utánanéz a többi tennivalónak.

A macskát kituszkolta a házból, mert az állat megérezte, hogy valami fontos van készülőben, és minden lépésnél az útjába került.

Shawn úgy számolta, Brenna hat után jön majd át, így elég ideje marad, hogy egy tál étvágygerjesztőt állítson össze.

Borospoharakat kajtatott elő, csillogóra törölte őket, aztán kinyitott egy üveg vörösbort, amit a kocsmából hozott el, a pultra tette, hogy „levegőzzön".

Utoljára megízesítette a mártást, megkeverte, majd körűl nézett, és elégedetten bólintott. Az óra hat előtt tíz percet mutatott, amikor Shawn meghallotta Brenna furgonját a ház elé kanyarodni.

- Pontos természet - mormolta Shawn, és maga is meglepődött, hogy gyomoridegesség tör rá. - Hiszen csak Brennáról van szó, az isten szerelméért - nyugtatta magát. - Pendelyes korom óta ismerem.

De nem úgy, ahogy most fogom megismerni, tette hozz gondolatban. És Brenna sem ismeri őt még így. Hirtelen vad késztetést érzett, hogy kirohanjon a kis mosókonyhába, kitépjen a gépből egy alkatrészt, a többit meg hagyja a csudába

De mikor volt egy Gallagher gyáva kutya? Főként, ha nőről van szó? E megrovástól új erőre kapva indult el a bejárat ajtó felé.

Brenna már belépett. Szerszámosládát cipelt, farmerján a jobb térd alatt friss szakadás látszott, arcán halvány piszok folt.

Becsukta az ajtót, és két lépést tett, amikor észrevett Shawnt. Ijedtében majd kiesett a cipőjéből. – Jesszusom, Shawn, miért nem inkább fejbe vágsz, ahelyett hogy a frászt hozod rám? Mi a fenét csinálsz ilyenkor itthon?

- Szabad vagyok ma este. Vagy nem a kocsim mögött parkoltál?

- Dehogynem, csak azt hittem, gyalog mentél le a faluba vagy valaki elvitt. - Míg arra várt, hogy lecsillapodjon szíve zakatolása, beleszimatolt a levegőbe. - Nem úgy érzem, hogy kihasználtad a szabad este lehetőségeit. Mit főzöl?

- Mártásos spagettit. Gondoltam, kipróbálom, mielőtt kocsmában a vendégek elé teszem. Ettél már? – kérdezte, bár tudta a választ.

- Nem, még nem. Mama rövid időn belül vacsorával vár. Távolról sem, gondolta Shawn, aki áttelefonált Mollie-nak, hogy megvacsoráztatja Brennát, míg nála

dolgozik. - Vacsorázz itt. - Megfogta Brenna kezét, és visszavezette a konyhába.Véleményt mondhatsz a szószról.

- Semmi akadálya, de előbb nézzük meg a mosógépet, hogy mi baja.

- Semmi baj nincs vele. - Shawn elvette Brennától a szerszámosládát, és félretette, hogy ne legyen útban.

- Hogy érted, hogy semmi baja? Nem hívtad fel a szállodát, és nem azt mondtad, hogy meg sem moccan?

- Hazudtam. Kóstold meg ezt. - Töltött olajbogyót tett Brenna szájába.

- Hazudtál?

- Bizony, bizony. És úgy sejtem, bűnöm megéri a büntetést..

- De miért tennél… - Brenna tekintetén látszott, hogy lassan feldereng előtte az igazság. Hirtelen zavart és ideges lett. - Értem már. Ez a hely és az idő, amit kiválasztottál.

- Igen. Anyádnak azt mondtam, hogy maradsz egy darabig, emiatt nem kell aggódnod.

- Hm. - Brenna körülnézett a konyhában, ezúttal kicsit figyelmesebben. Illatos szósz rotyogott a tűzhelyen, csinos tálkán különleges előétel, üveg bor. - Szólhattál volna előle. Hogy hozzászokjak a gondolathoz.

- Van időd most is hozzászokni. - Bort töltött a poharakba. - Tudom, hogy másnap fáj tőle a fejed, de egy-két pohárral nem árt meg.

Megkockáztatja a macskajajt, gondolta elszántan Brenna, csak valamivel lehűtse a torkát. - Nézd, nem kellett volna ennyit törnöd magad. Első perctől mondtam, hogy nem igénylem.

- De én igen, te pedig kénytelen leszel elviselni. - Shawn kezdett megnyugodni, hogy látta, mennyire kibillentette Brennát. Egy lépést tett felé. - Vedd le a… - Majdnem elnevette magát, amikor Brenna szeme elkerekedett. - Csak a sapkádra gondoltam - fejezte be, aztán lekapta a sapkát Brenna fejéről, letette az asztalra a borospoharával együtt, hogy ujjaival átfésülhesse a haját, és elrendezhesse úgy, ahogy legjobban szerette. - Foglalj helyet.

Finoman betuszkolta egy székbe, aztán leült vele szemben. - Miért nem veszed le a cipőd is?

Brenna előrehajolt, kezdte kibogozni a cipőfűzőjét, aztán megint felegyenesedett.- Muszáj bámulnod? Hülyén érzem magam, ha nézel közben.

- Ha már attól hülyén érzed magad, hogy nézlek cipő levevés közben, igazi hatökörnek fogod érezni magad ne sokára. Vedd csak le a bakancsod, Brenna - mondta nyugodtan, amitől Brenna izgatottan megborzongott. – Hacsak nem gondoltad meg magad.

- Nem én! - Brenna bosszúsan lehajolt, hogy levesse cipőjét. - Ha már belekezdtem, be is fejezem.

Csakhogy nem úgy történt, ahogy elképzelte. Lelki szemei előtt már meztelenül feküdtek az ágyban, és szerelmeskedtek. Eddig nem sokat törte a fejét, hogy jutnak el odái

Az asztal alá rúgta a cipőjét, és megacélozta a lelkét, hogy keményen szembe tudjon Shawnnal nézni.

- Éhes vagy?

- Nem. - Brenna biztosra vette, hogy ilyen körülmények között egy falat sem menne le a torkán. - Papával késő ebédeltünk.

- Annál jobb. Majd később eszünk. Gyere, vigyük fel a bort.

Az emeletre. Rendben van, akkor felmennek oda. Végül is az ő ötlete volt, gondolta Brenna. De amikor Shawn megfogta a kezét, erőt kellett vennie magán, hogy ne futamodjon meg. - Ez nem járja, Shawn. Egész nap robotoltam, egyenesen munkából jöttem, és még le sem tudtam fürödni.

- Zuhanyozni akarsz? - Míg a hátsó lépcsőhöz mentek, Shawn letörölte Brenna arcáról a piszokfoltot. - Boldogan megmosom a hátad.

- Nem érdekes, csak megemlítettem. - Egek ura, csak nem fog Shawnnal együtt fürödni? Ki van zárva. Fülét megütötte a zene. Lágy hárfamuzsika. Brenna idegei pattanásig feszültek.

Belépett a hálószobába, és virágokat, gyertyákat látott. És az ágyat. Úgy nyakalta be a bort, mintha vizet inna.

- Óvatosan. - Shawn kivette kezéből a poharat. – Nem akarom, hogy becsípj.

- Bírom az italt - háborgott Brenna, de aztán nyirkos te nyerét nadrágjába törölte, míg Shawn körbejárt, és egyenként meggyújtotta a gyertyákat. - Semmi szükség erre. Még nincs egészen sötét.

- De lesz. Láttalak már gyertyafénynél - mondta Shawn könnyedén, miközben a gyufa lángját a kandalló feletti keskeny párkányon sorakozó gyertyák kanócához érintette. A kandallóban már lobogott a tűz. - De nem szántam időt rá, hogy elgyönyörködjem benned. Ma este erre is időt szakítok.

- Nem látom be, miért kell romantikussá tenned, miért nem maradhat annak, ami?

- Ugye, nem félsz egy kis romantikától, Mary Brenna?

- Nem, de… - Shawn odafordult, és a lángok libegő, körvonalakat elmosó fényénél, amely meg-megvilágította arcát, körülvette alakját, Brenna Jude könyvéből előlépő tündérkirálynak vagy bátor lovagnak vagy galamblelkű hárfás-nak látta.

- Van valami a külsődben - sikerült kinyögnie-, amitől szinte mindig vágyom rád. Őszintén szólva, nehezen viselem ezt az érzést, és nem bánnám, ha megszabadulnék tőle.

- Akkor hát lássuk, mit tehetünk az érdekedben - mondta Shawn. Hangja olyan nyugodt volt, amilyen bosszús Brennáé.

Mélyen a lány szemébe nézett, és elindult felé.

12

Különös helyzet, gondolta Brenna, ám azért ez csak Shawn, akit kiskorától ismert

és kedvelt. És bármilyen nevetségesnek érezte is, még mindig kívánta.

Idegességét éppoly oda nem illőnek érezte, mint a hárfamuzsikát és a gyertyafényt.

Amikor Shawn a vállára tette kezét, majd végigcsúsztatta karján, hogy ujjaikat összekulcsolja, Brenna felemelte fejét. - Ha nevetnék, ne vedd sértésnek - kérte Shawnt. - Csak valahogy az egész helyzetet mulatságosnak érzem.

- Rendben.

Mivel Shawn szótlanul nézte, mintha várna valamire, Brenna lábujjhegyre állt, és megcsókolta. Nem akarta a csókot elsietni, mert beletörődött már, hogy ezt Shawn úgysem engedné. De amint eltelt Shawn csókjának ízével, máris többet akart, mit többet, mindent! És azonnal. Kezei hajlékonyan Shawn kezeihez simultak, miközben a férfi alsó ajkát csókolgatta.

- Leküzdhetetlen vágyat érzek irántad. Nem bírok magammal.

- Ki kérte, hogy bírj? - Nem siet el semmit, gondolta Shawn, bár erős kísértést érzett, hogy gyorsítsa a tempót. Brenna izgalmas kis teste szinte vibrált a karjaiban, szája lázasan tapadt az övére. De úgy érezte, mindketten kielégítőbbnek találnák, ha Brenna még egy ideig csigázná az érzékeit.

- Ugorj fel ide. - Elengedte Brenna kezét, felkapta, hogy a lány lábaival átkarolhassa a derekát, ahogy először tette. -És csókolj meg újra. Jólesett.

Brenna végre felkacagott, és idegessége, amely eddig görcsbe rántotta, végre nyomtalanul elmúlt. - Komolyan? Nos, ha jól emlékszem, amikor első alkalommal megcsókoltalak… - Brenna szájával majdnem megérintette Shawn ajkát, de aztán elhúzódott, egyszer, kétszer - olyan arcot vágtál, mintha kalapáccsal fejbe vertelek volna.

- Mert nem számítottam rá, és képtelen voltam felfogni, hogy történt. - Meghitten, barátian megmarkolta Brenna fenekét. - Lefogadom, hogy nem tudod még egyszer ugyanúgy megcsinálni.

- Á, szóval fogadást ajánlasz? - Brenna szeme felcsillant a kihívás hallatán, s élvezettel markolt Shawn hajába. - Veszíteni fogsz!

Szívét-lelkét beleadta a csókba, ezt Shawnnak el kellett ismernie. Brenna támadása, amelyet szája ellen intézett, kifordította önmagából. Voltak pillanatok, amikor a megadást nem érezte volna megalázónak. Brenna nyelvén még melegen és buján érezte a bor ízét. Brenna zamatával keverve a gyönyörűséges és részegítő keverék Shawn fejébe szállt.

Hárfamuzsika, gyertyafény, szenvedélyes lány a derekára fonódva. Shawn hagyta, hogy a szenvedély és romantika átjárja testét. Elbűvölje. Felizgassa. Az élvezet pikáns ízzel gazdagodott.

Brenna érezte, hogy Shawn ujjai csípőjébe mélyednek, lélegzetvétele felgyorsult, mintha hegynek felfelé futott volna. Amikor a férfi megmozdult s az ágy felé indult, Brennát diadalmámor kerítette hatalmába.

Most az övé lesz! Úgy, ahogy ő akarja. Gyorsan, vadul. Vad szeretkezés, és vége - vége szakad a mellkasát, hasát, fejét feszítő nyomásnak, végre megkönnyebbül. Nevetve akadt el torkában a lélegzet, amikor Shawn az ágyra fektette, és feszes test feszes testnek simult a lepedőn.

- Ezt a menetet te nyerted. - Brenna szeme ravaszul csillogott, és tekintete csak akkor vált élessé, amikor Shawn összemarkolta két csuklóját, és a feje fölött lefogta. - Most viszont rajtam a sor. Ha emlékezetem nem csal, amikor először csókoltalak, tekinteted elködösült, semmit sem láttál. -Fogaival gyöngéden harapdálta Brenna állát. - És remegtél.

Brenna szándékosan felemelte csípőjét, és Shawnhoz simult. - Fogadok, hogy nem tudod megismételni.

Egy férfi, akit ennyire felizgattak, aki ennyire készen áll a szeretkezésre, nem fogja húzni az időt. Brenna mégis megfeszítette magát. És remegett, amikor Shawn szája szelíden gyötörte ajkait. Karjából kiszállt az erő, agya üres lett, mint tiszta víz. A robbanásig fokozódó feszültség csodálatos fáj dalommá enyhült.

Az égre felkúszó hold fénye besütött a szobába, és ezüstösen keveredett el a gyertyák aranyló ragyogásával.

Shawn tenyere rásimult Brenna mellére, végigsimította munkaing alatt, mielőtt lassan kigombolta volna az inget. Brenna férfi atlétatrikót viselt az ing alatt, és amikor Shawn félretolta a farmeranyagot, végtelenül izgatónak találta, hogy az egyszerű fehér pamuttrikó alatt milyen szexisek Brenna apró mellei.

- Mindig is szerettem a kezeidet - sóhajtotta Brenna, most már csukott szemmel, hogy jobban átadhassa magát az érzékek apró rezdüléseinek. - És most még jobban szeretem őket. - De amikor Shawn megint lehajolt, és szájába vette Brenna mellbimbóját a trikón keresztül, Brenna szemei felpattantak. - Ó, édes Jézusom!

Shawn kuncogott volna, ha képes rá, de tüdejéből hirtelen elfogyott a levegő, forogni kezdett vele a világ. Miért nem talált rá erre eddig? Miért nem lelte meg életében ezt az ízt, ezt a fogást, ezt a formát? Mi mindenről maradt még le?

Még fel sem ültette Brennát, a lány már cibálta is le róla a pulóvert. Zihálva meredtek egymásra. Bármekkora megrázkódtatást éltek is át, egyszerre bólintottak. - Már késő - nyögte ki Shawn, és lerántotta Brennáról a trikót.

- Hála az égnek!

És egymás karjába zuhantak.

Shawn talán vadabbul simogatta, és néhol még esetleg nem is olyan gyöngéden. Talán szenvedélyesebben csókolta, türelmetlenebbül, mint kezdetben. De ettől nem volt kevésbé alapos. Ki akarta élvezni Brenna minden porcikáját, hogy míg él, emlékezzen bőre ízére, a keble alatti bársonyos pontra, oldala, csípője csodálatos ívére, tenyere, ujjbegye alatt a bőr selymességére.

Brenna ereje sem volt elhanyagolható, mi több, hempergés közben kifejezetten erotikusnak érezte, ahogy a lány izmai megfeszültek. Még izgatóbb volt, amikor megadásra kényszerítette ezt az erőt, vagy amikor Brenna megremegett, mert olyan helyen simogatta, amely a lánynak gyönyörűséget okozott.

Hárfa helyett fuvolák lendületes, tündéri muzsikája szólt, sípok hangja emelkedett olykor föléje. Az éteri holdfény felerősödött, a gyöngyházfényű éjszakát viasz és tőzeg tette illatossá.

Brenna Shawn nyakába temette az arcát, és levegő után kapkodott. – Shawn… az ég szerelmére, gyere már.

- Nem, még nem, várj még - hajtogatta a férfi szinte megszállottan. Azt akarta, hogy az apró, erős kezek tovább simogassák a testét. Azt akarta, hogy keze mind újabb területeket fedezzen fel Brenna testén. Hát nem érdemelnek ezek a formás lábak több figyelmet most, hogy lehúzta róluk a szakadt farmert? És milyen csodálatos elidőzni Brenna selymes hátán.

- Kicsi vagy, mégis milyen sok van belőled.

Brenna kimerülten harapott Shawn vállába. - Még egy perc, és belehalok.

- Várj, kedves. - Shawn ismét birtokba vette Brenna száját, míg keze megtalálta az utat lábai közé, ujjai elmerültek a forróságban.

Brennából gátat áttörő áradásként szakadt fel a csúcsponton a feszültség, gyorsan és teljesen, testét valósággal Shawnéhoz préselte az önfeledt átadás. Shawn csókjával felfogta megkönnyebbülését, megrázkódtatását; élvezte, bár szenvedélye még többet követelt.

Brenna lággyá, alakíthatóvá vált a kezében, mint a viasz, amely gyertyái tövében összegyűlt, és Shawn végre szabadon habzsolhatta száját, csókolhatta nyakát, kebleit.

- Hadd élvezzelek egy kicsit.

Brennát ismét elragadta az örvénylő áradat, majd lerántotta újból a csúcsról. Csak azt nem értette, hogy bírja ezt Shawn. Bőre éppoly nyirkos volt, mint az övé, szíve pöröly-ként vert, teste feszült és robbanásra kész volt.

Brenna újra nekifeszítette Shawnnak a testét, lábával megint körbefonta a derekát. Tekintetük találkozott a lángok mozgó fényében.

- Most - suttogta a férfi, és oly könnyedén, természetesen hatolt be a selymes simaságba, mintha már vagy ezerszer szeretkeztek volna.

Brenna lélegzetvétele piheként rebbent. Shawn kezébe fogta Brenna kezét, ujjaik összefonódtak. Egymás arcát nézték, amikor egyszerre mozogni kezdtek.

Légiesen és elbűvölőn emelkedett-süllyedt a testük, mint összeszokott táncosoké. Gyönyör gyönyörre talált, majd mintha gyorsabban szólna a zene, alig észrevehetően gyorsult a tempó is. A férfi tekintete elsötétült, álmodozó kékje opálossá vált, ahogy Shawnt magával ragadta a féktelen szenvedély. Amikor Brenna lába erősebben kulcsolódott a derekára, szemhéja rebbenőn lecsukódott, halkan felnyögött, Shawn még akkor is visszatartotta magát.

Aztán Brenna hajába temette arcát, és végre elengedt magát.

Brenna úgy érezte, kell egy perc, hogy magához térjen. Va talán egy óra. Optimális esetben egy-két nap, hogy újra moccanni bírjon, vagy akár a megmoccanás gondolatával tudjon foglalkozni. De egyelőre azt tűnt a legremekebb ötletnek, ha marad, ahol van, azaz Shawn ágyán, Shawn testének súlya alatt.

Aranylónak érezte a testét. Úgy képzelte, ha lenne erej kinyitni a szemét és felnézni, akkor a szeme aranyosan világítana a sötétben.

Úgy volt, ahogy gondolta. Ha ez az ember felhagy a fontolgatással, remek munkát végez.

- Ugye, nem fázol? - Shawn hangja tompán, álmosa hangzott.

- Talán akkor sem fáznék, ha egy Grönland felé tartó jégtáblán hevernénk.

- Rendben. - A férfi megmoccant, kényelmesebben elhelyezkedett. - Egyelőre ne mozduljunk.

- Csak el ne aludj rajtam.

Shawn morgott valamit, orrát Brenna hajába fúrta. - Szeretem a hajad illatát.

- Fűrészporos?

- Az is. De nagyon kellemes. Enyhe citromillatot is érzek.

- Valószínűleg Patty samponja, amit elcsórtam. - Brenna teste kezdett ébredezni. Már felfigyelt arra, ahogy testük egymáshoz illeszkedett, lábaik összefonódtak. Feléledt benne a vágy, de egyúttal egyre jobban érezte Shawn ernyedt testének súlyát.

- Nehezebb vagy, mint gondoltam.

- Bocsáss meg. - Shawn Brenna alá csúsztatta a karját, és arrébb gurult. - Így már jobb?

- Előbb sem volt rossz. - Most, hogy említette, mégis jobb volt, hogy karját átvetheti Shawn mellkasán, és elnézheti az arcát. Olyan szép volt, hogy Brenna még azért sem bírt haragudni, hogy szája sarka önelégült mosolyra görbül. - Beismerem, hogy sokkal tehetségesebb vagy a szerelem terén, Shawn, mint képzeltem.

A férfi szeme felnyílt, kékje ismét álmodozó lett. - Nem tagadom, hogy az évek során sikerült némi tapasztalatra szert tennem.

- Emiatt nem panaszkodom, de azért maradt egy kis gond.

- Igazán? - Shawn felemelte Brenna egy fürtjét, és ujja köré csavarta. - És mi lenne az?

- Eredetileg az volt az ötletem, hogy le kellene feküdnünk egymással.

- Emlékszem, hogy említetted. - Shawn hagyta, hogy a fürt lecsavarodjon az ujjáról, majd egy másikat választott. - És el kell ismerni, hogy fantasztikus ötlet volt.

- Ez még csak az első fele. Azt is említettem, hogy azért akarok lefeküdni veled, mert szeretnék szabadulni ettől az erős vágytól, amit irántad érzek.

- Így van, erre is emlékszem. Valami olyasmit mondtál, hogy fáj rám a fogad. - Körmét finoman végighúzta Brenna hátán. - Mindent megtettem, hogy elmulasszam.

- Ez igaz, egy percig sem tagadom. De épp itt a bibi. -Szemét le nem vette Shawnról, míg ujjával végigsimította Shawn kulcscsontját, majd a nyakát. A férfi szemhéja megrebbent, s lassan lecsukódott, míg szeme kékje csak egy vékony résen át világított.

- Mondd, mi a problémád, O'Toole?

- Az a helyzet, hogy a gyógymód egyelőre nem vált be. Még mindig fáj a fogam rád. Muszáj még egyszer szeretkeznünk.

- Hát ha muszáj, muszáj. - Shawn felült, magával vonta Brennát is. - Zuhanyozzunk le, aztán együnk, és majd meglátjuk, mit tehetünk az ügy érdekében.

Brenna kuncogva két keze közé fogta Shawn arcát. - Ugye, barátok maradtunk?

- Barátok bizony. - Gyöngéden magához vonta a lányt, és könnyed, szeretetteljes csókot akart nyomni a szájára. De menthetetlenül elmerült benne.

Brenna gondolkodni sem bírt, amikor Shawn visszafektette az ágyra. Karjával felnyúlt utána. - És mi lesz a zuhanyozással meg az evéssel? - kérdezte még.

- Majd azután.

Később, sokkal később ültek asztalhoz, és mindketten kiéhezetten estek neki az ételnek. A terített asztal mellett könnyen visszataláltak fesztelen baráti kapcsolatukba, hiszen százszor is vacsoráztak már így együtt.

Hallottad, hogy Betsy Clooney összes gyereke elkapta bárányhimlőt?

Észrevetted, hogy Jack Brennan Theresa Fitzgeraldot,mustrálgatja, amióta Theresa és Colin Riley szakítottak?

Két falat közt Brenna elmesélte, hogy Patty legutóbb azért borult ki, mert nem tudja eldönteni, hogy a menyasszonyi csokrot rózsaszín vagy sárga rózsákból köttesse-e. És ittak a Magee-szerződés megkötésére.

- Mit gondolsz, ideküld valakit, hogy az felmérje a teleki fekvését és megterveztesse a színházat? - állt fel Brenna, hogy beeressze az ajtót kaparó Búbot.

- Ha ilyesmire készül, én még nem értesültem róla. - Nézte, ahogy a macska Brennához óvakodik, és a lábához dörgölődzik.

- Mi tagadás, így lehet csak rendesen megterveztetni. - Brenna repetát fontolgatott, aztán úgy döntött, hogy ha enged, később igencsak megbánja. Sajnálkozva tolta el magától a tányért. - Nem ülhet a puccos New York-i iro- dájában, hogy ott vesse papírra azt, ami itt lesz Ardmore-ban.

- Honnan veszed, hogy puccos irodája van?

- A gazdagok szeretik az ilyesmit. - Brenna vigyorogva hátralökte a székét. - Kérdezd csak meg Darcytól, hogy nem pucc jár-e a fejében, amikor megleli a gazdag embert, akire vadászik. Egyébként mindenképp látniuk kell, mik vagyunk és mink van, mielőtt eldöntik, mik legyünk.

- Ebben egyetértek. - Shawn felállt, hogy leszedje az asztalt. - Tetszett a terved. Jó lenne, ha készítenél egy elfogadhatóbb tervrajzot. Megmutathatnánk Aidannak. Ha neki is úgy tetszik, mint nekem, semmi akadálya, hogy megkérjük Magee-t, vegye fontolóra.

Brenna elképedve ült. - Megtennéd?

Shawn a válla fölött hátrapillantott, míg forró vizet és mosogatószert engedett a mosogatóba. - Miért ne tenném?

- Nagyot sokat jelentene számomra. Még ha Magee csak nevet rajta, akkor is sokat számítana. Nem vagyok építész, sem mérnök, sem hasonló… puccos fazon - jelentette ki, amikor felállt. - De mindig is vágytam rá, hogy tervezhessek, és az első téglától az utolsóig felépíthessek valamit.

- A fejedben kialakul a terv - mondta Shawn. - Üres mező vagy telek, és hogy egészen a díszítményekig mit építenél rá.

- Igen, pontosan így működik. Honnan tudtad?

- Nem sokban különbözik a komponálástól.

Brenna elgondolkodott, és homlokát ráncolva nézte Shawn hátát. Meg nem

fordult a fejében, hogy e tekintetben lenne valami közös kettejükben. - Azt hiszem, igazad van. Igyekszem minél jobban papírra vetni. Akár pillantásra érdemesnek érzi Magee, akár nem, hálás vagyok, hogy felvetetted.

Segített Shawnnak elrakodni, aztán mivel éjfélre járt, azt ondta, hogy mennie kell.

Shawn kikísérte, és már majdnem a bejárati ajtónál voltak, amikor Shawn meggondolta magát. Egyszerűen felkapta Brennát, a vállára vetette, és felvitte az ágyba.

Így aztán fél egy volt, amikor Brenna besettenkedett a házukba. Már csak lopakodásra volt energiája. Ki hitte volna, hogy Shawn kiszívja minden erejét, és így kifárasztja?

Eloltotta a villanyt, amit anyja égve hagyott. Még a sötétben is tudta, melyik padlódeszka, melyik lépcsőfok melyik pontja reccsen meg a talpa alatt. Nesztelenül osont végig a házon a hálószobájáig.

És mivel nem volt anya, sejtelme sem volt, hogy Mollie elővigyázatossága ellenére is meghallotta.

Amint ágyba bújt, hosszan felsóhajtott, lehunyta a szemét, és abban a szempillantásban el is aludt.

Álmában zöld domb alatti ezüstpalotában járt. Körülölle virágok nyíltak, hatalmas fák álltak az aranyos fényben, akár a festményeken. Folyó kék szalagja kígyózott közöttük, a fény szikrázva, szemet kápráztatón csillant meg a habokon mintha gyémánt bukdácsolna a vízben.

Híd ívelt a folyó felett, kövei márványfehérek voltak. Áthaladt rajta, hallotta bakancsai csattogását, a híd alatt a víz csobogását, szíve dobbanását, mely inkább izgalomtól, mint a félelemtől vert.

A fák ágait aranyalmák, ezüstkörték húzták le. Egy pilla natra kísértést érzett, hogy leszedjen egyet, beleharapjon a dús, ízes gyümölcsbe. De még álmában is emlékezett, hogy aki tündérkastélyba látogat, nem ehet semmit, és csak vizet ihat, különben száz évig nem szabadul.

Így csak csodálta a drágaköves gyümölcsöket, melyeken megvillant a fény.

A fák alatt kanyargó, majd a hídon áthaladó és a kastély hatalmas ezüstajtajához vezető ösvény rubinvörös volt.

Amint az ajtóhoz ért, az kinyílt előtte, és bentről sípok és fuvolák muzsikája áradt ki.

Belépett. Zene és illatos levegő vette körül. A fal mentén elhelyezett embermagasságú fáklyák lángja nyílegyenesen, fényesen égett.

A terem, ahol állt, tágas volt, s virágokkal teli. Ívelt karfájú, puha párnás székek álltak körben, színük drágakőre emlékeztetett. Brenna egy árva lelket sem látott.

A hívogató zenét követve felment a lépcsőn, kezét végig húzta a lépcsőkorláton, amely puha volt, mint a selyem, és fénylett, mint egy hosszú, keskeny zafír.

Csak a zenét hallotta, egyetlen más zajt sem, s rajta kívül nem moccant senki és semmi.

Amikor felért, hosszú folyosó tárult a szeme elé; olyan széles volt, hogy keresztben fejtől-lábtól két felnőtt férfi elfért volna benne. Elindult rajta; balra egy topázajtót, jobbra egy smaragdajtót látott. Szemben fehér gyöngyként ragyogott egy harmadik ajtó.

E mögül az ajtó mögül szűrődött ki a zene.

Kinyitotta a fehér ajtót, és belépett.

A falon virágos indák kacskaringóztak és fonódtak egymásba. Étel alatt roskadozó hatalmas, kerek asztalok álltak mindenfelé, és bódító illatot árasztottak.

A padló, amelyen állt, mozaik volt, találomra lerakott drágakövek csodálatos harmóniája.

Székek, párnák, bársonyos díványok álltak körben, de senki sem ült rajtuk, csupán a terem végében magasodó trónon nyúlt el fenségesen egy ezüstzekét viselő férfi.

- Egyszer sem tétováztál - jegyezte meg. - Bátorságra vall. Eszedbe sem jutott, hogy visszafordulj. Megingathatatlanul haladtál az ismeretlen felé.

Rámosolygott Brennára, majd hirtelen csuklómozdulattal aranyalmát kínált neki.- Talán szívesen megkóstolnád.

- Megtehetném, de nem pazarolhatok rád egy évszázadot.

A férfi felnevetett, és ujja csettintésére eltűnt az alma. - Nem is engedtem volna, hogy beleharapj, hiszen odafent több hasznodat veszem, mint idelent.

Brenna kíváncsian körbefordult. - Ezek szerint egyedül vagy?

- Nem. A tündérek is szeretnek aludni. Kizárólag azért gyújtottam fényt, hogy idetalálj. Éjszaka van itt is, akár a te világodban. Beszélni akartam veled, és pedig négyszemközt.

- Itt vagyok - mondta Brenna, aztán felemelte, majd ismét leejtette a karjait.

- Kérdezni szeretnék valamit, Mary Brenna O'Toole.

- Megpróbálok válaszolni, Carrick, tündérek királya.

A férfi ajka derűs, elismerő mosolyra görbült, de pillantása átható maradt és komoly. Közelebb hajolt a lányhoz.

- Elfogadnál-e egy gyöngyöt a szerelmesedtől?

Valóban szokatlan kérdés, gondolta Brenna. Végtére is álmidik, nyugtatta meg magát, és álmokban ennél különösebb dolgok is előfordulnak. - El, ha szívből adja.

A tündérkirály felsóhajtott, és trónja széles karfájára csapott. Ujján ezüstösen-kéken villámlott a gyűrű.

- Miért kötik a halandók mindig feltételekhez a választ?

- Miért nem érik be soha őszinte válasszal a tündérek?

Nevető szemmel nézett rá a férfi. - Merész vagy. Szerencséd, hogy kedvelem a halandókat.

- Tudom - lépett közelebb Brenna. - Láttam a hölgyed. Epekedik utánad. Nem tudom, könnyebb vagy nehezebb ettől a szíved, de ezt biztosan állíthatom.

Carrick állát tenyerébe támasztotta, és elmerengett. – Most, hogy már nem tehetek többet, mint várok, ismerem a szívét. Hát mindig fájdalom kell hogy megelőzze a beteljesülést?

- Erre nem tudom a választ.

- Te is része vagy - mormolta a férfi, és újra kiegyenesedett. - Része vagy a válasznak. Mondd hát, mi lakozik szívedben Shawn Gallagher iránt. - Mielőtt azonban Brenna megszólalhatott volna, Carrick intően feltartotta a kezét. Látta, hogy Brenna szeme haragosan megvillan. - Előbb vésd eszedbe, hogy most az én világomban vagy, és semmibe sem kerül, hogy rábírjalak, igazat mondj. A színtiszta igazat. De mindketten azt akarjuk, hogy önszántadból válaszolj.

- Nem tudom, mi van a szívemben. Fogadd el igazságként, mert mással nem szolgálhatok.

- Akkor ideje, hogy szívedbe nézz, és ideje, hogy tud nem? - Újból felsóhajtott, és egyáltalán nem leplezte ellenszenvét. - De nem teszed, míg késznek nem érzed magad. Most pedig aludj.

Intett, és a következő pillanatban ismét egyedül volt ékkövek fényében. Brenna pedig álomtalanul aludt az ágyában.

Négy órát ha aludt, másnap mégis szinte pörgött, úgy feltöltődött energiával, pedig ha későig fennmaradt és reggel korán kellett kelnie, egész nap rosszkedvű volt és harapós. De ezen a napon olyan vidám volt, hogy apja többször is csodálkozó megjegyzést tett rá.

Brenna úgy érezte, nem árulhatja el, amit önmagának inert. A csodás, egészséges szexnek köszönheti, hogy fütyörészve végzi a dolgát. Valami azt súgta, hogy bármilyen közel állnak is egymáshoz, bármennyire szereti is az apját, Mick O'Toole nem szívesen hallaná, mivel töltötte Brenna az estéjét.

Emlékezett az álomra, oly tisztán, oly részletesen vésődött az emlékezetébe, hogy felmerült benne a gyanú, nem tölt-e akaratlanul is ki esetleges hézagokat. De ez nem olyasmi volt, amin sokáig tépelődik, gondolta.

- Meg is lennénk mára, nem, Brenna drágám? - egyenesedett fel Mick, és megropogtatta a hátát, aztán odapillantott, ahol lánya guggolva festette a padló szegélylécét. Mick száját csücsörítette, amikor észrevette, hogy Brenna nyugodt mozdulatokkal már vagy hatodszor festi át ugyanazt az arasznyi szakaszt.

- Brenna?

- Igen?

- Nem gondolod, hogy elég festék jutott már arra a kis részre?

- Tessék? Á, igen. – Bemártotta az ecsetet, aztán egy friss fát kezdett el festeni. - Elkalandoztak a gondolataim.

- Tegyük le a lantot.

- Máris?

Mick csak a fejét csóválta, aztán összeszedte az ecseteket, festőhengereket, festékes edényeket. - Mi a csudát tett anyád a zabpelyhedbe, ami így feldobott? És nekem miért nem adott?

- Semmi különleges, egyszerűen elrepült a nap. - Brenna felállt, és körülnézett. Meglepetten látta, mennyivel készültek el. Úgy dolgozott egész nap, hogy másutt járt a feje, gondolta. - Egykettőre kész vagyunk itt.

- Holnap már kezdhetjük a következőt. Hatalmas sültet érdemlünk, amit anyád ma estére ígért.

- Fáradt vagy, papa, én majd összetakarítok. - És tompítja vele elkerülhetetlen bűntudatát. - Tudod, arra gondoltam, beugrom a kocsmába, hogy beszéljek Darcyval. Szólsz mamának, hogy ne számítson rám, mert ott majd bekapok egy szendvicset?

Mick sértődött képet vágott, amikor Brenna elvette tőle az ecseteket. - Cserben akarsz hagyni, amikor jól tudod, hogy anyád és Patty telezsongják a fejemet esküvői készülődésükkel.

Brenna rávigyorgott. Erről egészen megfeledkezett, pedig hihetőbb ürügyet keresve sem találhatott volna, hogy ne menjen egyenesen haza.

- Velem tartasz a kocsmába?

- Tudod, mennyire szeretnék, de akkor anyád a fejemet venné. Legalább azt ígérd meg, hogy ha rád kerül a sor, nem teszed fel a kérdést, hogy a csipke vagy a selyem tetszik-e jobban, és nem fakadsz sírva, amikor a nem kedvedre valót választom.

- Ünnepélyesen megígérem. - Brenna egy puszival pecsételte meg fogadalmát.

- Szavadon foglak, édes lányom. - Mick belebújt a kabátjába. - És ha odahaza elviselhetetlenné válik a helyzet, talán végül mégis lemegyek a Gallagherbe.

- Meghívlak egy sörre.

Brenna a kelleténél tovább és alaposabban takarított össze, miután Mick elment. Ettől kevésbé kínozta a lelkifurdalás, bár az igazat megvallva, ha lemegy a faluba, elkerül hetetlen, hogy Darcyval is találkozzék. És ha közben Shaw-nal is összefut, ki tehet arról? Hiszen Shawn is ott dolgozik nem?

Okoskodása ellenére azonnal megkereste Darcyt, amint belépett a kocsmába. Mivel Darcy épp a bárpult végét támasztotta, és az öreg Mr. Rileyvel flörtölt, Brenna felült az öreg melletti székre, és megcsókolta ráncos orcáját.

- Újra meg újra másik lánynak csapja a szelet, pedig megesküdött, hogy rajtam kívül nincs más az életében.

- Ejnye, drágaságom, egy férfi kénytelen arra nézni, amerre a feje fordul. De rád vártam, hogy a térdemre ültesselek.

Mr. Riley olyan sovány volt, és csontjai feltehetően olyan törékenyek, hogy összeroppantak volna, ha bárkit is a térdére ültet. - Tudja, drága Mr. Riley, mi, O'Toole lányok féltékeny természetűek vagyunk. Félre is vonom Darcyt, és jól megmosom a fejét, amiért megpróbált távollétemben az ön kegyeibe férkőzni.

Az öreg göcögésétől kísérve elsétált az egyik asztalhoz és intett Darcynak, hogy

kövesse. - Majd meghalok egy korsó sörért és valami meleg ételért. Shawn mivel szolgál ma este?

Darcy ragyogó kék szeme összeszűkült, sötét szemöldökét felvonta, majd öklét csípőjére tette. - Lássuk csak. Ezek szerint fogtad magad és lefeküdtél vele, mi?

- Miről beszélsz? - Bár Darcy lehalkította a hangját, Brenna zavarában rémülten nézett körül, s nem nyugodott meg addig, míg nem látta, hogy senki sincs hallótávolságon belül.

- Azt hiszed, hogy ránézek egy nőre, akit születésem óta ismerek, és nem látom, hogy előző éjjel férfival hempergett? Shawnnál nem lehet biztosra menni, mert szinte mindig a fellegekben jár, de te más tészta vagy.

- És ha igen? - sziszegte vissza harciasan Brenna, és leült az asztalhoz. - Megmondtam, hogy erre készülök. És szó sem lehet róla - sietett tiltakozni, amikor meglátta Darcy szemében a kíváncsi pillantást. - Nem mesélek róla.

- Mondtam én, hogy tudni szeretném? - Holott pontosan erről volt szó. Darcy is leült, és közel hajolt Brennához. - Csak egyet mondj.

- Nem. Egyet sem.

- Egyet, ha mondom… egyet mindig mondtunk, mindegy, hogy kivel és hogyan voltunk együtt.

- A fenébe is. - Darcynak igaza volt; hűtlennek lenni egy hagyományhoz annyi, mint egy vérszerződést felbontani. - Múlt éjjel négyszer.

- Micsoda? - Darcy szeme elkerekedett, majd fejét a konyha felé fordította, mintha szeme sugarával áthatolhatna az ajtón, és bátyját a falnak szegezhetné. - Sokat emelkedett a szememben. És így már nem csoda, hogy ilyen kisimult az arcod.

- Mesésen érzem magam. Komolyan látszik?

- Ha valakinek jó a szeme, észreveszi. Mennem kell, várak a vendégek. - Kelletlenül állt fel. - Hozok egy korsóval, és a posírozott csirkét ajánlanám

ma este. Eddig mindenki dicsérte.

- Jó, akkor annál maradok, de azt hiszem, megnézem, nem ehetném-e meg a konyhában.

- Ahogy akarod. Útközben csapolj magadnak sört. Nincs kedved ma este fennmaradni velem? Lefogadom, hogy többet is ki tudok szedni belőled.

- Nem kétlem, mert ravasz, lerázhatatlan nőszemély vagy, de korán akarok hazamenni. Múlt éjjel nem sokat aludtam.

- Hencegő - kacagott Darcy, és elvitorlázott, hogy felvegye a rendelést.

- És hogy vagy, Brenna? - érdeklődött Aidan, amikor a lány a pult mögé ment.

- Miért? Hogy nézek ki?

Aidan felkapta a fejét a szokatlanul éles válasz hallatán. - Amennyire látom, jól.

- Jól is vagyok. - Csapolni kezdte a Harpot, s közben magát átkozta. - Csak kicsit fáradt vagyok, azt hiszem. Gondoltam, hátraviszem a konyhába ezt, meg eszem ott egy falatot, ha nincs ellene kifogásod, mielőtt hazamennék.

- Mint mindig, most is szívesen látunk.

- Jut eszembe, kell segítség a héten, Aidan?

- Elkelne bizony pénteken meg szombaton is, ha ráérsz.

- Nincs semmi dolgom. Akkor számíthatsz rám, jövök. - Remélte, hogy fesztelen a hangja, amikor a konyhába benyitva így szólt: - Akad valami meleg harapnivaló egy éhes szájnak?

Shawn elfordult a mosogatótól, ahol a forró vizet folyatta. Tekintetébe melegség költözött, amikor Brenna ajkához tartotta a söröskorsót. - Úgy tűnik, lesz itt valami kedvedre való. Kíváncsi voltam, benézel-e hozzám ma este.

- Darcyval akartam beszélni. - Brenna nevetett, aztán leült a sörével. - És talán azt sem bánom, ha téged látlak.

Shawn elzárta a vizet, kihúzta a nadrágkorcába dugott kéztörlőt, és megszárította a kezét. - És hogy van mostanában a szervezeted?

- Jól, köszönöm a kérdésed. Bár mintha még mindig éreznék valami enyhe fogfájást…

- Kellene rá fájdalomcsillapító?

- Bizony nem ártana.

Shawn odament Brenna széke mögé, majd fölé hajolt, és a lány fülét harapdálva lázba hozta Brenna szervezetét. - Gyere velem haza ma éjjel.

Brenna akaratlanul is megborzongott. Kimondhatatlanul erotikusnak érezte Shawn hangját, indítványát, s mindezt úgy, hogy nem látta az arcát. - Nem tehetem. Tudod te is. Mit mondhatnék a családomnak?

-                   Nem tudom, mikor lesz megint szabad estém.

Brenna látása elhomályosult, megkettőződött, amikor Shawn valami izgató

pontot talált a füle mögött a nyelvével. - És reggelente? Ahhoz mit szólnál?

- Egyelőre úgy tűnik, hogy a reggeleim belátható ideig szabadok.

- Akkor átjövök, amint el tudok szabadulni.

Shawn felegyenesedett, lekapta Brenna sapkáját, és úgy simította végig a lány haját, hogy Brennának kedve lett volna a hátát görbíteni az élvezettől, mint egy macskának. - Mindig nyitva áll az ajtó.

13

Puha reggel volt. A tavasz jeleire ébredező virágokon lágy eső kopogott. Majdnem hófehér, vékony ködréteg lebegett a föld felett, amit a felhők közül kibukkanó nap első sugara felszárítanak majd.

A Tündérdombi-házban csend honolt, amikor Brenna belépett. Még a tündérek is szeretnek aludni, jutott eszébe. Talán a kísértetek is alszanak, főként szürke, esős hajnalokon álmodják örök álmaikat.

Brenna azonban tele volt energiával, és pontosan tudta mire használja.

Leült a lépcső utolsó fokára, és lehúzta a bakancsát, aztán úgy vélte, akár a kabátját, sapkáját is itt hagyhatja. Ami kor sapkáját a korlátpillérre akasztotta, megsimította a tündért ábrázoló kis kitűzőt. Sok sapkát túlélt már, gondolta.

Másnak, mint évekkel ezelőtt Shawnnak, talán eszébe sem jutott volna ilyesmit ajándékozni neki. Jobbára praktikus ajándékokat szokott kapni. Szerszámot vagy könyvet, meleg zoknit vagy sok mosást bíró munkainget.

Végül is ilyennek látják az emberek. És ami azt illeti, ő is ilyennek látja magát. Gyakorlatias nő, akinek nincs ideje ostobaságokra vagy igénye szép holmikra.

De Shawn apró ezüsttündért adott neki, akinek ferde vágású volt a szeme és hegyesek a szárnyai.

És eltűnődött azon is, hogy ha mástól kapja, vajon ugyanígy mindennap hordaná, ahogy öntudatlanul ezt hordja?

Egyikre sem tudott magyarázatot, sem a jelentését nem tudta kihámozni. Ezért csak vállat vont, és azzal zárta le magában, hogy a köztük levő kapcsolat magyarázza.

Bárhogy is volt, hevesebben dobogott a szíve, amikor fel kapaszkodott a lépcsőn.

Shawn aludt, szinte feje búbjáig ágyneműbe, takaróba temetkezve, és olyan férfiakra jellemzően, akik megszokták, hogy egyedül uralják az ágyat, az ágy kellős közepén. A macska összegömbölyödve szundított a takaró végén, de amikor Brenna belépett, kinyitotta a szemét, és hűvösen, rezzenetlen pillantással meredt rá.

- Őrzöd, ugye? Nos, én nem árulkodom rád, ne félj. Most pedig, ha nem akarsz restelkedni vagy irigykedni, a helyedben villámgyorsan elhúznám innen a csíkot.

Búb felpúpozta a hátát, aztán, mint akinek most jut csak eszébe, leugrott az ágyról, és Brenna lábához dörgölődzött. A lány lehajolt, és hosszan végigsimította a macska hátát. - Bocsáss meg, kedves, de ma reggel valaki mást szeretnék babusgatni.

Shawn az ágy minden centiméterét kihasználja, állapította meg Brenna. Nos, kénytelen lesz megosztani vele, gondolta, és gombolni kezdte az ingét.

Ha Shawn be is gyújtott, mielőtt ágyba bújt, a tűzből mostanra hideg hamu lett. De felébresztené vele Shawnt, ha nekiállna tüzet gyújtani, hogy elűzze a hideget. Brenna úgy tervezte, majd más módszerrel melegíti fel.

Shawn csöndes alvó, gondolta, miközben meztelenre vetkőzött. Nem sokat forgolódik, hanem békésen átadja magát álmainak. És mély alvó, ahogy emlékszik rá, mert amikor csak Brenna Darcynál aludt, Shawnt mindig hosszas kiabálással ébresztette az édesanyja.

Hamarosan kiderül, mennyi időbe és fáradságba kerül más módszerrel felkölteni.

Izgatónak érezte, hogy figyeli, míg a férfi védtelen, és sejtelme sincs arról, hogy Brenna mire készül. Arcáról erő és szépség sugárzott, és jó adag ártatlanság. De Brenna magánál mindig is ártatlanabbnak tartotta Shawnt.

Hisz dolgokban. Vallja, hogy minden bekövetkezik a maga idejében anélkül, hogy az embernek akár a kisujját is mozdítania kellene. Ami Shawn zenei tehetségét illeti, Brennát épp ez bosszantotta legjobban. Hát mit képzel, valaki egyszerűen besétál majd a házába, és felvásárolja a dalait, amiket a kottapapírra lefirkantott?

Nem elég dalokat írni. Miért nem látja végre be? Lusta, mint a sár, szögezte le magában Brenna, aztán megcsóválta a fejét. Ha sokáig morfondírozik ezen, oda a hangulata. És azzal kárba veszne a mai reggel.

Meztelenül az ágyhoz sétált, becsusszant a takaró alá, lábával átölelte Shawn derekát. Száját a férfiéra szorította. Gondolta, kipróbálja rajta Csipkerózsika felébresztésén fordítottját. Csak épp nem hagyja abba a csóknál.

Shawn álmokba merült, elmosódott színeket, formákat látott. Zsongító érzés volt. És ebbe lassan bekúszott az érzékelés. Egy asszony melegsége, illata, amely felpezsdíti a vért, felébreszti az elmét. És micsoda illat - alig érezhető, mégis ismerős, így következő lélegzetvételével már erősebben zakatolt a szíve. Ésmicsoda forma, milyen csodálatos érzés, ahogy bőr bőrhöz ér!

Felemelte egyik kezét, és belemarkolt a vad hajzuhatagba. És miközben Brenna nevét mormolta, a lány már fölébe is kerekedett, körülölelte, magába fogadta, és még félálomban volt, amikor a kéj első hulláma magával sodorta.

Tehetetlenül, még álmában felcsigázott vágytól hajtva hatolt be egyre erősebben Brennába. És emberemlékezet óta először történt, hogy képtelen volt testét uralni. Nem tehetett mást, mint hogy tökéletesen átadja magát.

Amikor kinyitotta a szemét, Brenna magasodott fölé a lágy hajnali szürkeségben. Haja lángolt, mint a tűz, szeme zöld volt, és átható pillantású. Aztán a lány teste hátrahajolt, és belemarkolt saját hajába, miközben mindkettejüket a csúcs felé repítette.

- Uramisten. - Shawnnak csak ennyire tellett az erejéből, és Brennának semmivel sem szerezhetett volna nagyobb örömöt.

- Jó reggelt! - Brennát aranyló, ragyogó elégedettség töltötte el. - Sajnos ennyi időt szánhattam csak rád. Mennem kell.

- Micsoda? Miért? - Shawn Brenna keze után nyúlt, de a lány ügyesen elsiklott előle.

- Végeztem veled, fiúka, és most dolgoznom kell.

- Gyere vissza. - Shawn a felülést fontolgatta, de aztán csak oldalára hengeredett. - Most, hogy fenn vagyok, boldogabbá teszlek.

- Boldoggá tettem mindkettőnket. - Brenna belebújt a trikójába, aztán felvette a flanelingét is. - Várnak a szállodában. És ha mást nem, de egy pillantást vetnem kell a kocsidra, mivel papának azt mondtam, ezért ugrom át hozzád.

- Akkor ma este - alkudozott Shawn, és felnyögött, amikor a macska felugrott a fenekére, és belemélyesztette a körmeit. - Találj ki valamit, hogy itt maradhass.

A „maradás" említése kínos érzést ébresztett Brennában, de azért szeme sarkából Shawnra sandított, míg felhúzta munkanadrágját. Shawn szeme félig csukva volt. - Ma este a kocsmában dolgozom. Mondhatnám, hogy Darcynál alszom.

- Minek hazudni?

- Tudod, milyenek az emberek. Rögtön szájukra vennének, ha megsejtenék, hogy ilyesmi van közöttünk.

- És ez baj lenne?

- Persze. - Ezúttal, amikor Brenna rásandított, Shawn szeme már nyitva volt. A férfi éberen, figyelmesen nézett rá.

- Szégyelled talán, Brenna?

- Nem. De magánügy. Most pedig belekukkantok a kocsidba, és amint van egy kis időm, alaposan átnézem. - Lehajolt, megcsókolta a férfit, aztán kisöpörte szeméből a haját. - Visszajövök, amint tudok.

Shawn a hátára gördült. A macska bosszúsan ugrott le róla. Shawn felnézett a mennyezetre, és addig meredt rá, míg Brenna után be nem csukódott az ajtó.

Mikor kezdett többre vágyni, kérdezte magától. Miért Brenna az, akitől többet akar? Mi ez a sóvárgás, ami egyre nő benne? Vajon mindig is itt élt benne?

Kérdések, gondolta utálattal. Úgy fest, épp elég van belőlük, válasz meg egy se.

Kigurult az ágy szélére, és duzzogva zuhanyozni indult, amikor kocsija motorjának hangja az ablakhoz csalta.

Brenna épp a motorháztető felé került, felnyitotta, és a motor fölé hajolt. Shawn figyelte, ahogy dolgozik, és elképzelte, hogy biztos hangosan átkozza, amiért ezt vagy azt elhanyagolta vagy hagyta bekoszolódni. Mi értelme lett volna elmagyarázni Brennának, hogy a motorban mindent koszosnak, felfoghatatlannak és meglehetősen érdektelennek talál. És fütyül rá, mitől működik az egész, amíg a slusszkulcs elfordításakor beindul a motor.

Csakhogy Brennát meg épp az érdekli, ami őt nem. Született ezermester az ő Brennája. Akkor a legboldogabb, ami kor valamit szétszedhet, és maga elé kirakhatja a darabokat, hogy mindet tüzetesen megvizsgálja. Shawnnak hirtelen eszébe jutott, meg kellene nézetnie vele a kenyérpirítóját, ami a kenyérszeletek egyik oldalát szénné égeti.

Brenna felegyenesedett, aztán ügyesen lecsukta a motorháztetőt. Felpillantott az ablakra, ahonnan Shawn kinézett, és szemében jogos felháborodás szikrázott. Shawn szemtelen vigyorral válaszolt, mire Brenna elindult a furgonja felé. Shawn látta, hogy mozog a szája; biztos őt szidja, mint a bokrot.

Eső szitált Brennára, amikor felkapaszkodott a vezetőülés be. Shawn elnézte, ahogy szokott energikusságával és nemtörődömségével, mint a golyó kilőtt hátramenetben az útra, majd a hepehupákon zötyögve eltűnt szem elől.

Aztán arcáról lefagyott a mosoly. Jókedvét megdöbbenés váltotta fel. Egyik kérdésére választ kapott, és ennek cseppet sem örült.

Szerelmes Brennába!

- A fenébe is! Most mihez kezdjek? - Szokása szerint dühösen zsebre akarta vágni a kezét, de még ez az öröme sem volt meg, mert meztelen volt. Megfordult, hogy beálljon a zuhany alá, hátha sikerült lemosnia az érzést.

Az ajtónyílástól egy lépésre Lady Gwen állt összefont karral, és őt figyelte.

- Édes Jézusom! - Bármekkora ostobaságnak érezte is, felkapott egy takarót az ágyról, és maga köré csavarta. – A saját otthonomban csak jogom van egyedül lenni!

Zavartan, ügyetlenül nézett farkasszemet a kísértettel. Az asszony olyan valóságosnak tűnt, mint jómaga, és olyan gyönyörű is volt, ahogy a legenda állította. Szeméből most csöndes együttérzés sugárzott, és megértés, amitől Shawn gyomra összeszorult.

Kétség sem fért hozzá, hogy ott áll: a macska visszajött, hozzádörgölődzött Lady Gwen szoknyájához, és hangosan dorombolt.

- Szóval addig nem akartál mutatkozni előttem, míg ez be nem következik? Azt akartad, hogy rádöbbenjek valamire, ami fájdalmat okoz? Nos, azt mondják, a sorsüldözöttek összetartanak, de én azért inkább egyedül nyalogatnám a sebeimet.

Az asszony kecsesen, méltóságteljesen odament hozzá, lágy pillantású szeme csordultig volt érzéssel. Shawn látta, hogy Lady Gwen felemeli a kezét és megsimogatja az arcát, bár sem nyomást, sem bőr érintését nem érezte, csak valami gyöngéden vigasztaló fuvallatot.

A következő pillanatban Lady Gwen köddé vált.

Shawn azt tette, amit megoldhatatlan problémák esetén máskor is: agya félreeső rekeszébe száműzte, bízva abban, hogy végül rálel a megoldásra, és a zenébe vetette magát.

A muzsika mindig helyreállította egyensúlyát, megtöltötte szívét. Bármilyen közel is volt családtagjaihoz, sosem tudta elmagyarázni nekik, mit jelent zenét hallani a fejében, érezni minden porcikájában, s aztán hallhatóvá varázsolni. Ez volt életében az egyetlen, ami mindig is az övé volt, s mivel birtokolta, szüksége volt rá, s mivel képtelen volt meglenni nélküle, rettegett, hogy elveszíti.

Egészen Brennáig.

Brenna is része volt az életének, és szüksége volt rá anélkül, hogy akár csak sejtette volna, milyen mélyen gyökerezik benne ez a szükség. Most, hogy már tudta, félt, hogy elveszti a lányt, s vele mindazt, amit felfedezett.

Elgondolkodva nyitotta fel a kis dobozt, amit a zongorán tartott. Ebbe tette a gyöngyöt, amit Maude sírjánál kapott. Most már az is világossá vált előtte, Carrick mire szánta. De távolról sem érezte késznek magát, hogy a gyöngyöt - és vele szívét - felkínálja Brennának.

Bármit terveztek is vele kapcsolatban mások, saját tempójában, saját elképzelése szerint teszi meg a kellő lépéseket. Brennának barátságot ígért, és ezt nem szegi meg, de kezdte belátni, mekkora áldozattal jár ígéretének megtartása, ha nem tudja Brenna szívét teljesen meghódítani.

A lány, aki ma reggel ágyában meglátogatta, nem romantikára és közös jövőjük lehetőségére vágyik, hanem a pillanatnak él, és a gyönyörnek, amit a perc nyújt.

Máskor, más nőkkel ő sem gondolkodott másként. Nem rajongott azért, hogy most ő epekedik. Mivel szerette a kényelmet, nem akart sokáig hiába sóvárogni.

Mindössze azt kell kifundálnia, milyen lépéseket tegyen, milyen sorrendben és irányban. Mivel Brennáról volt szó, tudta, hogy gyorsabban és simábban éri el célját, ha kitalálja, hogyan hitetheti el Brennával, hogy az egész az ő ötlete volt.

Tehát… ujjait lágyan végigfuttatta a billentyűkön. Úgy kell irányítania az eseményeket, hogy Brenna O'Toole udvaroljon neki.

Ez annyira mulattatta, hogy gyorsabb tempóra, elevenebb dallamra kapcsolt. Míg meg-megállt, hogy lejegyezze a hangjegyeket, már a szavak is eszébe jutottak.

Fordulj vissza, s elérsz. Táncolok veled, amíg jólesik. De hamar, vörös hajú kedvesem, mert csak miattad vagyok itt. Egy csókot hamar, s mondd, hogy szeretsz, míg csak madár dalol a fán. S letérdelek eléd, csak győzz meg, hogy itt a ideje, lám.

Egyszerre belátta, milyen mulatságos a helyzet, ettől feszültsége is csökkent. Végtére is hogy is ne látná bárki, aki kettejüket ismeri, a szituáció abszurditását?

Brenna a tervező, ő az álmodozó. Természetük épp annyi ponton ütközik, ahány ponton egyezik. De mit ért a szív a dolgok logikájához? Shawnba szorult annyi bölcsesség, hogy tudja: ha hozzá hasonlóba szeretett volna bele, életük véget érne, mielőtt bármit is bevégeznének.

És bár nehezen tudott elképzelni egy Brennához hasonló férfit, azt biztosan tudta, hogy ha a lányt összehozná egy ilyennel a sors, egy héten belül agyoncsapnák egymást.

A gondviselés tervei szerint tehát azzal, hogy beleszeretett Brennába, és most mindent elkövet, hogy az, ami kettejük között szövődött, tartóssá váljon, megmenti Brennát a rövid és kétségtelen erőszakos véget érő jövő eshetőségétől.

Ennek ellenére minden szempontból előnyösebb, ha ezt a véleményét megtartja magának.

Elégedetten zárta vissza a gyöngyöt dobozába, kottáit szerteszét hagyta, és elindult hazulról dolgozni.

Almás lepényt sütött, mert Brenna kedvencei jártak az eszében. Ha szerepcsere szemszögéből közelíti meg a problémát, ravasz húzás, ha Brenna gyöngéjét készíti el.

Eljátszott a gondolattal, hogy megpróbálja lebeszélni magát Brenna iránti szerelméről, mert úgy vélte, mások is ezt teszik, ha választottjuk nem épp a legmegfelelőbb. Még azt is elképzelte, hogy sikerrel járna, ha felsorolná a szerelem ellen szóló érveket. Első helyre mindenképp azt tenné, hogy még évekig nem szándékozott szerelembe esni.

És amikor az ideális jelöltet maga elé képzelte, lágy, nőies, szelíd természetű lány jelent meg lelki szemei előtt. Egy nyugodt természetű nő, gondolta, miközben a tészta szélét nyeste le. Az O'Toole-ban nincs semmi nyugalmas, bár az ágyban fantasztikus. Csakhogy bármilyen vonzónak tűnjön is, egy férfi nem töltheti életét az ágyban egy forróvérű, meztelen nővel.

Erről eszébe jutott a reggel, az, ahogy még félig öntudatlan állapotban Brenna az izzadt, vak befejezésig lovagolt rajta. Ettől mindjárt nyugtalanabb lett, de természetéhez hűen elhessentette a kellemetlen gondolatot. Egy időre legalábbis.

Nem a szexbe szeretett bele. A szex csupán a kulcs volt, amely felnyitotta, hogy lássa, mi vár szívében-lelkében Brennára. Brenna sosem volt egyszerű eset. Isten a megmondhatója, hogy addig macerálja és nyaggatja, amíg képes lenne megfojtani. Kötözködő, és mindig megtalálja a módját, hogy ingerelje fel.

De meg is tudja nevettetni! És tudja, mi jár az eszében, mielőtt kiejtené száján a szavakat. Nagy kincs egy ilyen nő. Ráadásul Brenna ismeri összes hibáját, és egyiket sem dörgöli az orra alá.

Nem sokat tart a zenéje felől, és ez kicsit bántotta Shawnt. Ezt azonban a megértés hiányának tudta be. Mint ahogy ő sem érdeklődik a kocsija motorházteteje alatti rejtélyek iránt, és nem is ismeri őket.

De bármerre billenjen is a mérleg - ellene vagy mellette -, mindez semmit sem számít. A szíve Brennáé, visszavonhatatlanul. Most már csak azt kell elérnie, hogy Brenna belássa: nincs más vágya, mint megtartani.

Feldíszítette a süteményeket, tésztából mintát tett rájuk, ahogy egy újságban látta. Tojással bekente, majd becsúsztatta őket a sütőbe.

Amikor Darcy bejött, Shawn már a fazékban rotyogó Gallagher-féle ír gulyás fölött fütyörészett.

- Üres a gyomrom, mint Rory O'Hara feje. Muszáj ennem egy szendvicset munkakezdés előtt.

- Majd én megcsinálom - szakította félbe Shawn, mielött, Darcy kikapott volna valamit a hűtőből. - Piszok és rendetlenség maradna utánad, amit aztán nekem kell eltakarítani.

- Ha maradt, szívesen ennék a marhasültből.

- Bőven maradt.

- Helyes, akkor ne légy szűkmarkú. - Darcy leült, láb feltette a szomszédos székre, részben, hogy új cipőjét csodálja, és mert pihentetni akarta lábát a hosszú műszak el Közben észrevette a tálakat, amelyeket Shawn még nem mosogatott el, és beleszimatolt a levegőbe. - Almás lepény sül a sütőben?

- Meglehet. És az is megeshet, hogy marad egy neked is, ha nem szekálsz.

Darcy próbaképp ujjával kitörölte a töltelékes tálat, majd lenyalta az ujját. - Mintha olyasmire emlékeznék, hogy Brenna szereti az almás lepényt.

Shawn szépen félbe vágta a szendvicset, mert tudta, másképp Darcy siránkozik. - Én is emlékszem valami hasonlóra. - Rezzenetlen arccal tette Darcy elé a szendvicset.

- Együtt… - Darcy elharapta a kikívánkozó kérdést, és felkapta ebédje felét. - Nem, nem akarom tudni. Legjobb barátnőm és a bátyám - merengett első falatja közben. - Sosem hittem, hogy egy nap hessegetnem kell majd ezt a képet.

- Nos, pedig nem árt igyekezned. - Kíváncsiságtól hajtva ült le Darcyval szemben.-Jude is jó barátnőd, mégsem zavart sosem, hogy ő és Aidan…

- Jude-dal új volt a barátságunk - nézett rá durcásan szendvicse fölött Darcy. - Velük egész más a helyzet. Az arcod miatt történhetett - döntött váratlanul. - Nem elbűvölő egyéniséged miatt lehet, hiszen Brenna kívül-belül ismer. A külsőd kápráztatta el. Tagadhatatlanul markáns és jóképű vagy.

- Csak azért mondod, mert annyira hasonlítunk egymásra.

Darcy mosolya felvillant, majd ismét eltűnt. - Igaz. Végtére is nem tehetünk róla,hogy gyönyörűek vagyunk, nem?

- Igyekszünk valahogy elviselni a szépség nyomasztó terhét. Azután feláldozzuk - tette hozzá félszegen, mire Darcy felvihogott.

- Élvezettel viselem ezt a terhet. És ha egy férfi nem kíváncsi többre, mint az arcomra, nekem úgy is jó. Elég, ha én tudom, hogy szorult belém ész is.

- Eszerint a dublini úgy bánik veled, mint egy házi kedvenccel?

Darcy vállat vont; dühös volt magára, hogy elégedetlen egy nagy lehetőségekkel kecsegtető kapcsolattal. - Jól érzi magát a társaságomban, és drága helyekre visz. - És mert Shawn ült vele szemben, az igazat is bevallhatta. - Ahol aztán jobbára önmagáról locsog, meg a munkájáról, és azt várja, hogy elaléljak a csodálattól. A baj csak az, hogy feleolyan zseniális sincs, mint képzeli magáról, és eredményeit - amik olyanok, amilyenek - inkább családi kapcsolatainak, mint kitartó munkájának vagy ügyességének köszönheti.

- Eleged van belőle.

Darcy válaszra nyitotta a száját, aztán becsukta, és megrántotta a vállát. -Így van, nem tagadom. Mi lehet a baj velem?

- Ha megmondom, hozzám vágod azt a tányért.

- Nem én. - Fegyverszünetet ajánlva hozzátette: - Ez alkalommal nem.

- Rendben, akkor megmondom, mi baj. Alábecsülöd magad, Darcy, aztán feldühít, ha mások is ezt teszik. Nem tiszteled a férfiakat, akik a lábad előtt hevernek, és tálcán kínálják a világot. Világéletedben magad tetted tele a „tálcádat", és saját kezűleg cipelted. És tudod, hogy ezt bármikor megleheted.

- Többet akarok! - fakadt ki indulatosan Darcy, és megmagyarázhatatlan módon a könnyeit nyeldeste. - Mi a baj azzal?

- Semmi. Az égvilágon semmi. - Shawn vigasztalón megfogta a kezét.

- Utazni szeretnék, látni. Birtokolni. - Felpattant az asztaltól, és fel-alá járkált a konyhában, mint egy ketrecbe zárt vad. - Nem bírom megállni, hogy akarjak. Minden egyszerűbb lenne, ha csak egy kicsit is szerelmes lennék belé. Egész kevés már elég lenne. De nem szeretem, és képtelen vagyok bebeszélni magamnak. Így aztán ma reggel azzal ébredtem, hogy szakítok, és lemondok egy kellemes párizsi utazásról.

- Helyesen teszed.

- Nem azért csinálom, mert így helyes, Shawn! - Elkeseredetten emelte égnek két karját. - Hanem mert nem hagyom, hogy életem első párizsi útját egy olyan ember tegye tönkre, aki halálra untat. - Visszament az asztalhoz, leült előrehajolt, és komolyan folytatta: - Nem vagyok szimpatikus ember.

Shawn ismét megfogta a kezét, és megpaskolta. - Én azért szeretlek.

Darcy hallgatott egy pillanatig, aztán elismerően bólintott. - Sejthettem volna, hogy nem sorolod fel az erényeimet. De azért máris könnyebben érzem magam. - Következésképpen ujjával megint végigtörölte a tálat, és lenyaltaróla a tölteléket. - Bárcsak találnék valakit, akivel olyan remekül elszórakoznék, mint te meg Brenna.

Talán észre sem vette volna Shawn tekintetének villanásnyi változását, csakhogy legalább olyan jól ismerte bátyját - néha még jobban is -, mint önmagát. - A fenébe is! Ettől tartottam. Ugye, beleszerettél?

- Nem a te gondod.

- De mennyire az enyém, amikor mindkettőtöket szeretlek. Jaj, micsoda fajankó vagy! Hát nem tudnád egyszerűen csak jól érezni magad, mint más normális férfi?

Shawn az aznap reggelre gondolt, és maga is kitörölt egy kis almatölteléket. - Jól érzem magam.

- És mit gondolsz, most, hogy beleszerettél, meddig tart majd?

Shawn kíváncsian fordult felé. - Oda a vidámság, ha megjelenik a szerelem?

- Igen, ha csak egyik ajtón lép be, de a másik zárva marad.

- Nem sok bizalmad van bennem, hogy ha nekifekszem, sikerül kifundálnom a módját, hogy nyissam ki azt az ajtót.

- Shawn, nem akarok sem neked, sem Brennának fájdalmat okozni, de Brenna egyenesen megmondta, hogy csak le akar feküdni veled.

- Igen, elég egyértelműen tudtomra adta. - Shawn ezúttal elmosolyodott. - De én többet akarok. Mi a baj azzal, ha az ember többet akar?

- Alkalmatlan pillanatban vágod a fejemhez, amit az előbb mondtam. Aggódom érted.

- Felesleges. - A legnagyobb tálat elmosta a mosogatóban, mert nem akarta beleerőltetni a mosogatógépbe. - Hidd el, tudom, mit teszek. Érzéseimről nem tehetek. És mielőtt kimondanád - fojtotta bele Darcyba a szót -, ő sem tehet a magáéról. De kit zavar, ha megpróbálom megváltoztatni az érzéseit?

- Abban a minutumban, ha rájön, hogy udvarolsz neki…

- De eszemben sincs, ő fog majd nekem udvarolni.

Darcy megvetően felhorkant, aztán maga elé meredt, és elgondolkodott. - Esküszöm, zseniális - motyogta maga elé.

- Csak annyira, hogy tudom, Brenna nem szereti a meggyőzést, inkább ő szeret másokat meggyőzni. - Benézett a sütőbe, hogy állnak a sütemények, állított a hőfokon. - Remélem, köztünk marad, amit most itt beszéltünk.

- Úgy beszélsz, mintha innen egyenesen Brennához rohannék, hogy elmondjam, amit összedumáltál. - Sértetten kapott fel egy tálcát, de Shawn kitartó pillantása láttán megenyhült. - Na jó, általában tényleg ezt szoktam csinálni, de ez most más. Bízhatsz bennem.

Shawn tudta, hogy igazat mond. Lehet, hogy megpróbál szétverni a fején egy tányért, de előbb harapja le a nyelvét, semhogy elárulja a rábízott titkot. - Gondolom, ez azzal jár, hogy te sem szállítasz tőle híreket… bizonyos dolgokról…

- Beletrafáltál. Másutt keress kémeket, édes fiam. - Felszegett fejjel kifelé indult, aztán felszisszent és megfordult. - Úgy érzi, nem valami vonzó a megjelenése.

Mivel Shawn mindenre inkább számított, mint erre, némán bámult a húgára, aki halkan szitkozódott.

- Azért mondom el, mert Brenna ezt így sosem öntötte szavakba. De a testét

csak gyakorlati szempontból nézi, és nem tekinti nőiesnek, ahogy kellene. Azt képzeli, hogy a férfiak nem találják nőiesnek, vonzónak. És a szexet ezért tartja csak szexnek, és semmi többnek. Meg sem fordul a fejében, hogy egy férfi szerelmesen vagy gyöngéden is tekinthet rá.

Rövid szünetet tartott, s próbált nem gondolni arra, hogy Brenna megbocsátana-e neki, ha tudomására jutna, hogy ilyesmiket mond róla. - Egy nő szereti, ha megmondják neki… nézd, ha csak egy csepp eszed van, tudod, mit szeretnek a nők hallani. Nem arról van szó, hogy megragadd, ami más, mint a tied, hanem hogy megmondd. Most pedig csukd be a szád, mert félkegyelműnek látszol.

Suhogva csapódott be mögötte a lengőajtó.

14

- Biztos emlékszel Dennis Magee-re, aki Amerikába ment; persze konkrétan egyikünk sem emlékszik rá, mert megvan ötven éve is, hogy elhagyta az országot, és akkor még meg sem születtünk, vagy az én esetemben épp hogy világra jöttem, amikor a Régi Parókiát maga mögött hagyta. De hallhattál róla, ahogy arról is, hogy szerzett New Yorkban telekkel, építkezéssel meg ilyesmivel vagyont.

Kathy Duffy kényelmesen üldögélt O'Toole-ék konyhájában, teát ivott és fondant-nal bevont süteményt majszolt - bár az igazat megvallva, a tésztába tehettek volna még egy kis vaníliát! -, miközben híreket és pletykákat cserélt Mollie-val.

Miután jó szokása volt, hogy egy szóra tíz másikkal felelt, fel sem tűnt, mennyire szórakozott a barátnője, csak mondta a magáét a Régi Parókia legizgalmasabb újdonságáról.

- Dennis mindig is eszes volt. Azok mondták, akik ismerték. Deborah Caseyt vette el, aki anyám unokatestvére volt, és szintén okos nő hírében állt. Szépen szedték a sátorfájukat, és átkeltek a nagy vízen, mikor az elsőszülöttjük még hátulgombolós volt. Odakint aztán jól megszedték magukat, komoly vállalatot építettek fel. Öreg Maude John Magee jegyese volt, tudod, azé a Magee-é, aki Dennis testvére volt, és a harc közben tűnt el. Aztán annyi éven át - nyalta le ujjáról a cukormázat Kathy - Dennis egyszer sem nézett vissza Írországra vagy a szülőfalujára. De született egy fia, és tudod, a vér nem válik vízzé. És ezt a fiút igenis visszahúzza a szíve.

Hatásszünetet tartott, mire Mollie egy szemöldökemelintés erejéig megpróbált érdeklődést mutatni. - Tényleg?

- Úgy bizony. És Ardmore-t nézte ki magának. Színházat akar itt építeni.

- Hát persze! - Mollie megkavarta a teáját, amibe még bele sem kortyolt. - Brenna említette. - Szórakozott volt, nem annyira, hogy ne figyeljen fel Kathy elszontyolodott arckifejezésére. - A részleteket nem tudom… - mondta gyorsan, hogy barátnőjét megnyugtassa.

- Képzeld csak - hajolt előre boldogan Kathy -, a New York-i Magee-k és a Gallagherek üzletet kötnek! Azt beszélik, hogy színházat építenek a kocsmához. Ha nem tévedek, valami zenés, műsoros színházat. Gondolj csak bele, Mollie, hogy egy zenés színház lesz itt Ardmore-ban, és Gallagheréknek is részük lesz benne!

- Ha ez igaz, én csak örülök, hogy közülünk valakinek beleszólása lesz. Nem tudod, hogy ez a fiatalabb Denni Magee is visszakészül-e Ardmore-ba?

- Másként nem tudom, hogy tudna felügyelni az építkezésre. - Kathy hátradőlt, megigazgatta a haját. Unokahúga egy hete odahaza bedauerolta, és Kathy azóta más embernek érezte magát. Bodorkái katonás rendben sorakoztak fején.

- Amikor még fiatalok és bohók voltunk, és Dennis egyik nyáron hazalátogatott, közte és köztem volt valami könnyű románc - mondta Kathy, és tekintete álmodozón a múltba révedt. - Dennis Magee tanulmányúton volt, és látni akarta, honnan származtak el a szülei, és hol töltötte élete első éveit. Amennyire emlékszem, szép ember volt.

- Amennyire meg én emlékszem, minden jó kiállású férfival flörtöltél, míg meg nem szerezted azt, akit kinéztél magadnak.

Kathy szemében nevetés bujkált. - Minek fiatal és bohó az ember, ha nem ezért?

Mollie, akit épp ez nyugtalanított, kényszeredetten elmosolyodott, és hagyta, hadd fecsegjen régi barátnője.

Mollie meg mert volna esküdni rá, hogy legidősebb lánya és Shawn Gallagher között flörtnél több van. Ez önmagában nem jelentett nagy megrázkódtatást, de a tény, hogy Brenna nem beszél róla, aggasztotta és bántotta Mollie-t.

Aznap éjjel, hogy Maureen szerelmes lett, Mollie tudta; abból, ahogy a lánya kipirulva, nevetve, a szerelem csodájától elbűvölve hazajött. És épp így tudta, hogy Kevin meg kérte Patty kezét, mert lánya zokogva vetette magát anyja karjába.

Viselkedésük rájuk vallott: Maureen mindig is nevetett örömében, Patty meg sírt.

De Brenna, gyermekei közül a leggyakorlatiasabb egyiket sem tette, sőt még azt sem, amire Mollie számított: hogy leül megbeszélni vele, mi változott meg közte és Shawn között.

Épp ma reggel búcsúzott azzal, hogy Darcynál tölti az éjszakát, és míg hazugsággal etette, kerülte anyja tekintetét. Mollie-nak fájt, hogy Brenna szükségét érzi, hogy hazudjon neki.

- Hol járnak a gondolataid?

- Tessék? - Mollie elrévedő tekintete Kathy arcára siklott. Megrázta a fejét. - Bocsáss meg. Mostanában képtelen vagyok koncentrálni.

- Nem is csoda. Egyik lányod pár hónapja asszony, a másik meg az esküvőjére készül. Elszomorít?

- Egy kicsit. - Kihűlt a teája, Kathy megitta az övét, ezért Mollie felállt, hogy kiöntse a magáét, és mindkettejüknek frisset készítsen. - Büszke vagyok rájuk, boldog is, de…

- Gyorsabban nőnek, mint gondolná az ember.

- Igen. Egyik nap még a szurtos képüket súrolod, a másikon menyasszonyi ruhát nézegetünk. - Maga is meglepődött, hogy könnyek szöknek a szemébe. - Jaj, Kathy…

- Ugyan már, kedvesem. - Megragadta Mollie két kezét, és bátorítón megszorította. - Én is ezt éreztem, amikor az enyém kirepült a fészekből.

- Patty az oka - szipogott Mollie, és zsebkendőt halászott elő a zsebéből. - Maureennál egyszer sem sírtam, csak az esküvőn. Időnként azt hittem, megőrülök, mert Maureen a tökélynél nem adta alább, és erről alkotott véleménye naponta változott. De Patty már attól elpityeredik, ha a virágok kiválasztásáról esik szó. Esküszöm, Kathy, attól félek, hogy a gyerek végigbömböli a templomot, amikor apja karján bevonul. Még azt hiszik, kényszeríttettük, hogy hozzámenjen Kevinhez!

- Ugyan már, eltúlzod. Patty egyszerűen érzelgős típus. Könnyesen vagy sem, szép menyasszony lesz.

- Persze. - De Mollie azért engedélyezett magának egy kis sírást. - Aztán ott van Mary Kate. Epekedik valami fiú után, ebben egész biztos vagyok. Álmodozik, bezárkózik, és a naplójába írogat. Gyakran Alice Mae-t is kizárja.

- Előfordul az ilyesmi. A szállodában alighanem van egy legény, akibe szerelmesnek hiszi magát. Ezen emésztődsz?

- Nem különösebben. Mary Kate hajlamos a merengésre, és abban a korban van, amikor idegesíti, hogy a húga folyton a nyakán lóg.

- Hamar kinövik, egyet se félj. Nagyszerűen nevelted a lányaidat, Mollie. Dicsőségedre válnak. Nem mintha ettől kevésbé aggódna az ember a kicsinyei miatt. De e percben legalább Brenna nem aggaszt téged.

Mollie lassan emelte fel a csészéjét, és kortyolt a teájából. - Brennára építeni lehet - mondta. Van, amit még egy jó baráttal sem lehet megosztani, tette hozzá gondolatban.

Két műszak közti szünetben Aidan bekukkantott a konyhába. - Itt tudod hagyni pár percre? - kérdezte Shawnt.

Shawn pillantása végigsiklott a délutáni vendégek után maradt rendetlenségen. - Gondolkodás nélkül. Miért?

- Beszélni szeretnék valamiről, és sétálni támadt kedvem.

Shawn félrehajította a konyharuhát. - Merre?

- A part megteszi. - Aidan átment a konyhán, és kinyitotta a hátsó ajtót. Megállt, elnézte az enyhe lejtésű telket, rendezettségét, a távolabb álló, az örökös szél miatt a tenger felé hajló fákat.

- Megbántad? - kérdezte Shawn.

- Nem. - Az elébe táruló kép mégis fogva tartotta a tekintetét. Elnézte a kocsma melletti üzleteket és házakat, az errefelé nyíló hátsó kerteket, az öreg kutyát, amely megszokott helyén, egy árnyékos zugban szundikált, a telkük távoli végében a sarkot, ahol első csókját váltotta.

- Megváltozik itt minden, s nem is kicsit - töprengett fennhangon.

- Meg bizony. Már akkor megváltozott, amikor Shamus Gallagher felhúzta a kocsma falait. És azóta mindegyikünk így vagy úgy változtatott rajta. Most rajtad a sor.

- Rajtunk - igazította gyorsan helyre Aidan, mert éppen ezen járt a feje. - Ez az egyik, amiről beszélni szeretnék veled. Darcyt nem sikerült elcsípnem. Úgy süvöltött el, mint a kilőtt puskagolyó. Emlékszel még, amikor itt játszottunk?

- Hogyne. - Shawn öntudatlanul az orrát dörgölte. - Nagyon is tisztán.

Aidan felkacagott, és a telek szélén elindult. - Ezt már el is felejtettem! Időnként baseballoztunk itt hátul, és egyik alkalommal Brenna telibe talált. Istenem, hogy ömlött a vér az orrodból!

- Alig volt nagyobb az ütőnél.

- Így igaz, de már akkor is volt ereje a karjának. Emlékszem, hogy a földön feküdtél, szitkozódtál, törött orrodból folyt a vér, ő meg rád szólt, hogy hagyd abba a nyavalygást, és tűrd, mint egy férfi. Jókat játszottunk itt a kocsma mögött.

- Közelgő apaságod szentimentálissá tett.

- Lehet. - Átsétáltak a napnak s az évnek ebben a szakában csendes utca túloldalára. - Jön a tavasz - tette hozzá Aidan, míg az öböl felé tartottak. - S velük megérkeznek a turisták meg a nyaralók. Ardmore-ban rövid a tél.

Shawn zsebébe süllyesztette a kezét. A szél még csontig hatolt. - Egy szóval sem fogok panaszkodni.

Cipőjük talpa alatt csikorgott a homok. A tenger ott, ahol a láthatárral összeért, álmodozón kék volt, de itt, ahol kicsapott a fövenyre, apró, fodrozódó hullámoktól hajtva zöld alapon fehéren pezsgett. A hullámtarajokon megcsillant a nap.

Csendben sétáltak, elhagyták az aznapra partra húzott csónakokat, a száradni kiakasztott hálókat, és az ég felé rétegesen magasodó sziklák felé közeledtek.

- Ma reggel beszéltem apával.

- Jól van? És mama is?

- Mindketten kitűnően vannak. Várhatóan jövő hét elején ül össze az ügyvédekkel. Addigra aláírásra készek lesznek a dokumentumok, többségük legalábbis. Úgy döntött, hogy ha már itt tart, más ügyek rendezésére is sort kerít. Törvényesen is a nevemre akarja íratni a kocsmát.

- Ideje, miután tudjuk, hogy végleg letelepedtek Bostonban.

- Megosztottam vele a gondolataimat, és most veled is meg szeretném osztani. Úgy érzem, jobb és főleg igazságosabb lenne, ha a kocsma hármunk nevén lenne.

Shawn észrevett egy kagylót, lehajolt, felvette, és közelebbről is megvizsgálta. - Nem ez a szokás.

Apja is pontosan ezt felelte, gondolta Aidan. Mérgesen kifújta a levegőt, aztán le-fel kezdett sétálni. - Jesszusom, apa kiköpött mása vagy!

- Persze, de ebben a percben ez nem hangzik egyikünkre nézve sem bóknak. - Shawn magában mulatva nézte, ahogy Aidan izgatottan járkál.

- Nem is annak szántam. Bizonyos dolgokban mindketten keményfejűek vagytok. Nem te voltál az, aki épp most mondta, hogy a változás örvendetes dolog? Ha a kocsmán változtatunk, mi az ördögért ne változtathatnánk az öröklési renden?

Shawn szórakozottan zsebébe ejtette a kagylót. - Mert egyes dolgokon változtatunk, másokon nem.

- Szeretném tudni, ki dönti el, melyiken?

Shawn félrehajtotta a fejét. - Hát mi. De ebben a kérdésben kisebbségben vagy, Aidan, ezért kár erősködnöd. A Gallagher a tied, te meg továbbadod a gyermeknek, akit Jude a szíve alatt hord. Ettől még nekem meg Darcynak nem lesz hozzá kevesebb közünk, lényegét tekintve bizonyosan nem.

- Én jogi kérdésről beszélek.

- Értem én. Kellemes, hűvös esténk lesz - mondta Shawn, aki ezzel lezártnak tekintette az ügyet. - Nagy lesz a forgalom.

- Mi lesz a gyerekeiddel, ha lesznek? - kérdezte Aidan. - Nem akarod, hogy törvényesen közük legyen hozzá?

- Miért kell egyszerre mindent törvényesíteni?

- Mert változik minden, Shawn. - Elkeseredetten emelte égnek a karját. - A színház megváltoztatja Ardmore-t, Gallaghert. Bennünket is.

- Nem, abban az értelemben legalábbis nem, ami téged most nyugtalanít. Különféle okból, de többen jönnek majd ide - elmélkedett Shawn, s próbáltaelképzelni, hogy lesz. - Újabb panzió nyílik, valaki esetleg kedvet érez rá, hogy másik üzletet nyisson a vízparton. De a Gallagherben akkor is ételt-italt szolgálnak fel, és zene szól majd, ahogy eddig is. Egyikünk ott áll majd a pult mögött. És míg mi ezt csináljuk, kihajóznak a halászok, kivetik hálóikat. Megy tovább az élet annak rendje-módja szerint, bármit is csinálunk.

- Vagy nem csinálunk, így van? - kérdezte Aidan.

- Nos, van, aki ezzel nem ért egyet. A dolog üzleti része nyomaszt, Aidan. És jobb, hogy téged s nem engem. Komolyan mondom. A Gallagher név tekintélyének fenntartása - jogilag vagy máshogy - épp elég feladat nekem.

Shawn úgy fordult, hogy lássa a kocsmát, a sötét fát, a durván faragott köveket, a gravírozott üveget, amin szikrázott a napsütés. - Eddig jól ment, nem? És ha itt az ideje, a gyerekeid meg az enyémek meg Darcy gyerekei elrendezik majd magukközött.

- Megeshet, hogy olyan nőt veszel el, aki másképp gondolkodik erről.

Shawn Brennára gondolt, és megrázta a fejét. - Ha egy nő nem hisz olyan erősen bennem és a családomban, hogy ebben a kérdésben rám bízza a döntést, akkor köztünk nem lehet szó házasságról.

- Sejtelmed sincs, milyen eszeveszett dolog szerelmesnek lenni. Itt hagytam volna mindent, ezt is, elhagytam volna mindenkit, ha erre kér, vagy ezt akarja.

- De nem kért rá, és nem akarta. Talán őrülten kívántál volna egy nőt, aki ilyen, Aidan, de a szíved sosem adtad volna neki.

Aidan tiltakozni akart, aztán csak fújtatott egyet. - Mindenre van válasz. És dühítő, hogy egytől egyig helyes válasznak tűnnek.

- Sokat tűnődtem ezeken a kérdéseken. Most nekem is lenne egy. Amikor a józanész határain túl szeretsz egy nőt, fájdalmat vagy gyönyörűséget érzel-e?

- Ezt is, azt is, gyakran egyszerre a kettőt.

Shawn bólintott, ahogy visszafelé indultak. - Gondoltam, hogy így áll a dolog, de érdekes hallani, hogy megerősítesz benne.

Tiszta, hűvös este volt, a forgalom élénk, akár a tenger felől fújó szél. A zene több vendéget vonzott; volt, aki csak hallgatta, míg sörét iszogatta, mások együtt énekeltek a többiekkel, s nem kevesen úgy érezték, muszáj táncra perdülniük.

A gyors tempó ellenére Shawn néha szakított időt, hogy kikukkantson, és egyszer, míg azt nézte, hogy keringőzik Brenna az öreg Mr. Riley karján, eltűnődött egy ötleten.

- Eszembe jutott valami, Aidan. - Shawn kiadott a pultnál két adag halat és sült krumplit, aztán csapolt magának egy Harpot, és szomját oltotta. - Látod Brennát, ahogy táncol?

- Hát persze. - Aidan elvett a csap alól két teli pohár Guinnesst. - De szerintem nem kell tartanunk tőle, hogy elszökik az öreggel Sligóra, akárhányszor is ígérgeti neki.

- A nők arra születtek, hogy orruknál fogva vezessék férfiakat. - Shawn lazított, és békén iszogatta a sörét, miközben élvezettel nézte, ahogy Brenna az öreggel forog. - De elnézem őket, meg azokat, akik időnként felállnak egy-egy körre, és az jutott eszembe, hogy amikor a színház építéséhez fogunk, kialakíthatnánk egy táncparkettet is.

- Ezért van a színpad, nem?

- Nem hivatásos táncra gondoltam, hanem ilyesfélére. Tudod, ahogy sörkertekben szoktak, csak meghittebb körülmények között.

- Nos, ötletnek megteszi. - Aidan mindazonáltal elmerengett rajta, pillantása elidőzött a vendégek arcán, meghányta-vetette magában Shawn elképzelését. - Esetleg Magee-nek is felvethetjük, amikor a tervezési szakaszhoz érünk.

- Arról van szó, hogy Brenna készített egy vázlatot. A konyhában őrzöm. Vethetnél rá egy pillantást, és ha tetszik esetleg érdekel a letisztázott tervrajz is, aminek elkészítésére Brennát megkértem.

Aidant kíváncsivá tette, amit Shawn mondott, és a táncolókról öccse szemébe nézett. - Szóval megkérted rá?

- Meg, mert szerintem Brenna tudja, mit akarunk és Magee-nek mit kellene építenie. Talán problémát jelent?

- Nem, dehogy. Csak arra gondoltam, Shawn, hogy igazad volt: jogi rendezés nem változtat a szívbéli hozzáálláson. Szeretném látni, mit ötlött ki a mi Brennánk.

- Akkor jó. És ha kedvedre való, amit látsz, küldd el Magee-nek, hadd vegye fontolóra.

- Megtehetem, de biztos saját tervezőkkel dolgoztat.

- Akkor meg ki kell találnunk, hogy vegyük rá, hogy ezt válassza, ha ez nekünk is megfelel. Nem árt - mormolta Shawn, míg Brennát nézte -, ha a kezdet kezdetén benne vagyunk a buliban.

- Nem bizony - értett egyet Aidan.

Bármilyen szépen táncolt is Brenna, Aidannak hamarosan a pult mögött volt rá szüksége. Elkapta Brenna pillantását, intett, hogy várja. De amikor Brenna jelezte, hogy máris jön, Aidan látta, hogy a lány tekintete Shawnra siklik, és bár csak néző volt, szinte perzselte a belőle áradó hőség.

- Hálás lennék, ha nem vonnád el a csaposom figyelmét, amikor nyakig vagyunk a munkában.

- Én csak állok, és a sörömet iszom!

- Akkor állj és sörözz a konyhádban, ha nem akarod, hogy a vendégek zöme kritikusan nézzen benneteket.

- Engem nem zavar. - Shawn kitartóan viszonozta Brenna tüzes pillantását, csak úgy próbaképpen. - De őt igen. - És mivel bosszantotta volna, ha hosszabban elidőzik rajta, Shawn visszament a konyhába.

Zárásig annyi volt a munka, hogy egy szabad perce sem maradt, és úgy számított, még egy óra, amíg rendet rak, s csak aztán tekintheti úgy, hogy vége a napnak.

Már a fazekakat súrolta, amikor bejött az egyik muzsikus, egy Eileen nevű csinos szőke. Haját rövidre vágatta, hogy kiemelje arcának éles vonásait. Szép, tiszta hangja volt, és szenvedélyes természete. Shawn csodálta az előbbit és barátságosan kihasználta az utóbbit, amikor a lány zenekara korábban a Gallagherben játszott.

- Egymás hasznára voltunk ma este.

- Úgy van. - Shawn kiöblítette a fazekat, és miközben a következőért nyúlt, a lány felé fordult. - Tetszett a „Ködös harmat" átirata.

- A próbát leszámítva először adtuk elő közönség előtt. -A lány odasétált, és Shawnnal szemközt a mosogatónak dőlt, míg a férfi dolgozott. - Más számokkal is kísérletezem. Szívesen eljátszanám neked. - Ujját végighúzta Shawn karján.

Nem kell visszamennem ma este. Megszállhatok nálad, mint a múltkor?

„Múltkor" fél éjszaka élvezték a zenét és egymás társaságát. Shawn emlékezete szerint Eileen egyáltalán nem titkolta a képességeit. Az emlék vigyort csalt Shawn ajkára, miközben azt fontolgatta, hogyan utasíthatná vissza a legudvariasabb formában.

Brenna - a vörös ködön túl - csak azt látta, amikor a piszkos edénnyel megrakott utolsó tálcát behozta, hogy Shawn lehajtja a fejét, a szőke meg a karjára teszi a kezét. Odament, és a tálcát levágta a mosogató melletti pultra, hogy a poharak hangosan megcsörrentek. - Valamit keresel idebent?

Eileen azonnal látta az arcára szegeződő tekintetből sütő fenyegetést, és a mögöttes jelentést is kiolvasta belőle. - Már nem. - Vidáman megpaskolta Shawn karját. - Azt hiszem, mégis visszamegyek. Majd más alkalommal, Shawn.

- Á… hm. - Shawnnak a másodperc töredéke alatt kellett döntenie, és ösztöneire hallgatva bűntudatos, zavart arckifejezést erőltetett magára. - Nos hát…

- Mindig nagy élvezet a Gallagherbe jönni - fűzte hozzá Eileen, míg az ajtóhoz ment. Magába fojtotta a nevetést, és azon tűnődött, miféle büntetéssel sújtja majd a vöröske Shawnt.

- Nincs több piszkos edény? - kérdezte Shawn, és úgy súrolta a fazekat, mintha ez lenne az életcélja.

- Nincs. És ha szabad kérdeznem, mi volt ez?

- Micsoda?

- Te meg a nagy mellű, fiús frizurájú énekesnő?

- Ó, Eileen! - Shawn szándékosan zavartan köszörülte a torkát, miközben félretette a fazekat, hogy sort kerítsen a poharakra. - Bejött jó éjt kívánni.

- Aha! - Brenna ujját akkora erővel fúrta Shawn oldalába, hogy a férfi félreugrott. - Ha közelebb lett volna, már a bőrödbe bújt volna!

- Barátságos lány, ennyi az egész.

- Akkor vésd eszedbe, hogy amíg együtt vagyunk, tarts három lépés távolságot az ilyen „barátságos" lányoktól!

Shawn - miközben boldogság töltötte el - lassan kiegyenesedett. - Valamivel vádolsz tán, Brenna? - Elégedetten állapította meg, hogy hanghordozásába a sértettség és sértés tökéletes elegyét sikerült belevinnie. - Azt képzeled, más nőnél próbálkozom, míg veled vagyok? Nem is tudtam, hogy ilyen rossz véleménnyel vagy rólam.

- Láttam, amit láttam.

Shawn egy darabig nézte, aztán rosszkedvűen, megbántva kezdte törölgetni a pultot. Érdekes lenne látni, Brennának mekkora erőfeszítésébe kerül megbékíteni, gondolta Shawn.

- Rajtad tartotta a kezét.

- De én nem tartottam rajta a magamét!

- Nem erről van szó… - Az ördögbe is. Brenna összefonta a karjait, aztán leengedte őket, végül zsebre vágta a kezét. Legszívesebben körmeivel szántotta volna fel a szőke képét. Ami egyébként, az igazat megvallva, nem jellemző rá. Nem szokott kitérni a kihívás elől, de nem is ő szokott a kezdeményező lenni. És semmiképp sem egy férfi miatt.

- Rámosolyogtál!

- Mostantól nem mosolygok senkire, csak ha előbb jóváhagyod.

- Túlzottan meghittnek tűnt. - Brenna még mindig ökölbe szorította a kezét a nadrágzsebében. Ha nem lett volna akkora kínban, biztos odasóz egyet Shawnnak. - Bocsánatot kérek, ha félreértettem a helyzetet.

- Fátylat rá. - Shawn nem erőltette tovább, hanem odament a kocsmába vezető ajtóhoz, és jó éjt kívánt a többieknek. Amikor visszafordult, Brenna olyan elkeseredetten és boldogtalanul állt még mindig ugyanott, hogy Shawn majdnem megenyhült. De egy férfi befejezi, amit elkezdett. Hidegen, csupán annyi éllel szólalt meg, hogy éreztesse, Brennának még sok ledolgoznivalója van. - Inkább itt maradsz Darcynál?

- Nem. Ha lehet, nem.

- Rendben van. - Odament a hátsó ajtóhoz, kinyitotta, és várt. Brenna leakasztotta kabátját, sapkáját az ajtó melletti kampóról, hóna alá csapta őket, és kilépett a hűvös éjszakába.

Nem szóltak, míg kétfelől beszálltak a kocsiba. Brenna komoran bámult ki az ablakon, míg Shawn kihajtott a faluból, s felkapaszkodott a házhoz vezető úton.

Brenna azt hajtogatta magában, hogy normálisan reagált. És az ülésen arrébb csúszva ezt meg is mondta Shawnnak. Amikor a férfi nem válaszolt, Brenna nehezen állta meg, hogy ne feszengjen. - Abban legalább megállapodhatunk, hogy ez mindkettőnknek ismeretlen terület?

Á, pontosan a kívánt irányba haladunk, gondolta elégedetten Shawn. Higgadt pillantást vetett Brennára, majd bólintott.

- És azt is hozzátehetjük, hogy még sosem jelöltük ki a határait.

- Szexet akartál. Megkaptad. - Shawn a szeme sarkából látta, hogy Brennának fájdalmasan megvonaglik az arca. Nagyon helyes, gondolta.

- Igaz. Igaz… - ismételte félhangosan, amikor Shawn megállt a ház előtt. Brenna nyomorúságosan kezdte érezni magát. - De én… arról van szó, hogy én csak… - Szitkozódott, mert ki kellett kászálódnia a kocsiból, hogy utolérje Shawnt. - A fenébe is, legalább végighallgathatnál!

- Hallgatlak. Kérsz teát? - kérdezte Shawn gyilkos udvariassággal, míg bement a házba.

- Nem, nem akarok teát. És egy rohadt percre, légy szíves, ne viselkedj úgy, mint aki kardot nyelt. Ha annyi sütni valód sincs, hogy észrevedd, az a nő le akart teperni, akkor vak vagy, mint hat denevér, és kétszer olyan ostoba.

- Lényegesebb lenne, hogy én mit akartam, és miféle szándék vezetett. - Shawn elindult az emeletre vezető lépcsőn.

- Gyönyörű lány.

- Te is az vagy. Mi köze ennek az egészhez?

Brennának tátva maradt a szája, és egy percbe tellett, hogy lábait mozgásra tudja bírni.

Amióta ismeri Shawnt, sosem mondta, hogy gyönyörű. Ettől egészen összezavarodott. Agya felmondta a szolgálatot, amikor a legnagyobb szüksége lett volna rá.

- Tudom, hogy nem találsz annak, és ez nem is baj. Egyébként sem erre akartam kilyukadni.

Ehhez majd még visszatér, gondolta Shawn, és zsebe tartalmát az öltözőasztalra ürítette. - Hát akkor mire akarsz kilyukadni, Brenna?

- Tudom, hogy amikor elkezdtük, jobban mondva, amikor én elindítottam, nem mondtam, mit szeretnék. - Bárcsak olyan ügyesen tudna bánni a szavakkal, mint Shaw fohászkodott magában, és ujjaival végigszántott a haján. Úgy értem, hogy

míg így vagyunk együtt, amíg egyikünk vagy mindketten úgy nem döntünk, hogy kifújt a kapcsolatunk, nekem eszembe sem jutna más férfival kezdeni.

Shawn leült az ágy lábánál lévő ládára, hogy lehúzza a bakancsát. - Arra célzol, hogy kapcsolatunknak ez a része kizárólagos legyen? Hogy egyikünk se járjon mással? Ezt akarod?

- Igen, így érzem.

Kizárólagosság a kapcsolatukban, s ez Brenna ötlete, sőt követelése volt. Komoly lépés előre abban az irányban, ahova Brennát terelni szeretné, vélte Shawn. Nem válaszolt azonnal, hadd higgye Brenna, hogy fontolóra veszi. - Egybevág az én érzéseimmel is, de…

- Igen?

- Honnan tudjuk, és ki dönti el, Brenna, hogy ez mikor változik meg?

- Erre nem tudok válaszolni. Sosem hittem, hogy ilyen bonyolult lesz. Addig nem sejtettem, míg azt nem láttam, hogy az az énekesnő ott lóg rajtad. Nagyon rosszul érintett.

- Míg veled vagyok, nem leszek mással. Bízhatsz bennem.

- Tudom, hogy bízhatok benned, Shawn. - Megkönnyebbülten lépett a férfi felé. - Én csak a nagy mellű szőkékben nem bízom.

- Az utóbbi időben a formás vörösekre bukom.

Brenna - mivel nagy kő esett le a szívéről, és Shawn pillantásának hidegsége is enyhült - felnevetett. - Formás, egy fenét. Akkor hát szent a béke?

- Jó úton haladunk a felé. - Megpaskolta maga mellett a ládát. - Ülj le, húzd le a bakancsod, és folytatjuk a kibékülést.

Brenna boldogan tett eleget Shawn kérésének. Leült, és kezdte kibogozni a cipőfűzőjét. - Az érzéseidbe gázoltam. Sajnálom.

- Nem nagy ügy, ha néha összekapunk, Mary Brenna. - Megsimogatta a lány haját. - De nem akarom, hogy azt hidd, amíg veled vagyok, másra is szemet vetek.

- Nem hiszem. - Lábával lerúgta a bakancsát, aztán kiegyenesedett, és szemébe gyanakvás költözött, amikor észrevette Shawn pillantását. - Mi az?

- Szeretlek nézni.

- Nincs rajtam semmi új.

- Talán ez is benne van. - Tenyerébe vette Brenna arcát, aztán ujjaival hátrafésülte a haját, hogy ne hulljon az arcába. - Ismerem ezt az arcot - mondta csendesen -akárcsak a magamét. Lelki szemeim előtt fel tudom idézni minden vonását, az arc, az áll ívét. - Végig is csókolta, amiről beszélt. -A szemek színét, formáját, hangulatváltozásait.

Észrevette, hogy a hangulat most kissé meglepett és feszélyezett. - A szájat - simította végig ajkával, majd elhúzódott, amikor Brennáé megadta volna magát. - Domborulatait, gödröcskéit. Milyen édes, bájos arc. Boldogan elnézem, még akkor is, amikor nem vagy itt.

- Furcsa ilyet mond… - De nem fejezte be, mert Shawn szája birtokba vette ismét az övét, és kissé elidőzött rajta.

- És akkor ott van még a többi. - Könnyedén végigsimította Brenna testét, majd lefogta a kezét, amikor le akarta húzni magáról a pulóvert. - Ne, majd én. - Talpra segítette, és apránként emelte fel a pulóverét. - Gyönyörűség levetkőztetni, rétegenként eljutni ehhez a csodálatos testhez. Megőrjít, ahogy beburkolod magad.

Brenna biztos elképedve felkiáltott volna, ha levegőhöz jut. - Komolyan?

- Mindig arra gondolok, tudom, mi van a ruhád alatt. - Kigombolta a lány nadrágját. - Mindez enyém volt már. - Földre ejtette a nadrágot, ami Brenna lábához hullott. - Lépj ki belőle, drágám - mormolta, és eljátszott a trikó szélével.

- Úgy nézek ki, mint egy tizenkét éves fiú.

- Mint valaki, aki tizenkét éves fiú volt… - Shawn lehúzta róla a trikót, aztán pillantása bejárta Brenna testét. - Megnyugtathatlak, hogy nem annak nézel ki. Hófehér, bársonyos bőr, erős vállak. - Lehajolt, először egyik, majd másik vállát csókolta meg. - És itt… - Brenna derekától lassan felfelé húzta a kezét, és tenyere összezárult Brenna keble körül. A lánynak elakadt a lélegzete, aztán felsóhajtott és megborzongott. - Lágy és ruganyos és érzékeny.

Brenna lassan lebegni kezdett, együtt mozgott Shawn csodálatos kezének érintésével. Aztán félig megdöbbenve, félig nevetve felkiáltott, amikor Shawn felemelte és a ládára állította.

De szemében kihunyt a vidámság, amikor Shawn megcsókolta a mellét, és fogaival finoman ingerelte a mellbimbóját. - Ó, istenem!

- Azt akarom, hogy elélvezz. - Bugyija szélén végighúzta az ujját, aztán a lány keblétől lefelé haladva végigcsókolta a testét. - És azt akarom, hogy közben az én nevem kiáltsd. - Keze becsúszott a bugyi alá, Brenna lábai közé, ahol már forrón, nedvesen várt rá.

Brenna Shawnnak dőlve remegett, ringott, ujjait belevájta a férfi vállába. Olyan sebesen jutott el a csúcsra, hogy szinte elfogta a pánik, és akkora robbanás rázta meg a testét, hogy attól félt, nem éli túl.

És Shawn nevét kiáltotta közben.

Aláhullik-e vagy repül? Lába megbicsaklott alatta, mintha csontjai elolvadtak volna, és megpróbálta összeszedni magát, miközben érezte, hogy Shawn felemeli és az ágyhoz viszi.

- Oltsd el a lámpát.

Shawn lefektette, és fölé térdelt. - Így látjuk egymást. Ezúttal tisztán, világosan. - Brennát nézte, míg kibújt az ingéből. - Tudod-e, milyen izgató, hogy tudom, el tudlak juttatni a csúcsra, újra meg újra?

Brenna felnyúlt érte, és magához vonta. - Azt akarom, hogy most gyere.

- Előbb szeretném, ha erőtlenné válnál a kezeim közt. - Szája ízlelni, keze barangolni kezdett. - És zokogva ejtenéd ki a nevem.

- Gazember. - Shawnt már az boldoggá tette, hogy Brenna nyögve mondta. - Csak próbálj rávenni!

Csodálatos kihívás, gondolta, és nekifogott, hogy megfeleljen neki.

Keze leheletszerűen érintette a lány testét, mintha pillangó lenne, máskor meg keményen, mint a vas. Minden érintés más izgalmat váltott ki. Shawn úgy értett a szerelemhez, amit Brenna korábban, amikor még csak elképzelte, milyen szerető lehet, elképzelni sem tudott. A férfiak, akiket előtte ismert, nem adták meg neki ezt, vagy rávették, hogy ugyanennyit adjon vissza. Shawnnal szabad volt. Ördögi meglepetés és természetes ráismerés különös keveréke.

És bizalomé. Tökéletes bizalomé.

Készségesen nyílt meg előtte. Shawn szerelmi tehetség mellett talán nem is igen tehetett volna mást, de boldogan fogadta, amit kapott tőle, és ugyanazzal viszonozta.

Megadta magát, még akkor is, amikor gyönyör futott át villámként a testén. Olyan megadással, amit mással nem ismert.

Mintha Shawn sejtette volna, mit játszódik le benne, újra eljuttatta a csúcsra, ezúttal lassan, gyötrelmes-édesen, hogy Brenna úgy érezte, egyetlen fájdalmas ideg a teste.

Bőre sikamlós volt az izzadságtól. A testéből áradó forróságtól Shawnnak majd elállt a szívverése. Brenna hozzásimult, mozgott alatta, lágy, egyenletes, kígyózó és nőies ritmusban. Shawn úgy érezte, belehal, ha nem hatolhat belé. Szeme összeszűkült a lámpafényben, tekintete Brenna arcára tapadt, miközben visszafogta saját őrjítő vágyát, és remegve a csúcs előtt tartotta a lányt.

Aztán Brenna megtört, és zokogva kiáltotta a nevét.

Shawn belehatolt, erősebben, mint akarta, de Brenna teste ívben meghajolt, hogy elébe menjen, befogadja, felvegye a vad ritmust, amely testet testhez sodort, s amitől szív szívhez közel dübörgött. Gyönyörtől átjárva emelte meg Shaw Brenna csípőjét, egyre mélyebbre hatolt, s mindkettejüket az aléltság felé hajszolta.

- Senki más, csak te, Brenna. - Vére lüktetése dobszóló volt, kezdetleges, ősi dobszó. - Mondd ki te is. Mondd.

- Senki más, csak te. - És amikor kimondta, felrobbant vele, benne a világ.

Szerelemtől elsodorva Shawn is eljutott a csúcsra.

15

Brenna rendszerint korán ébredt, és nekilátott napi tennivalóinak. Ha nagy ritkán tovább aludt, ennek jobbára az volt az oka, hogy előtte való este a kelleténél többet ivott.

Mivel este nem ment le más a torkán, mint ásványvíz, amikor kinyitotta a szemét, meglepődött, amikor látta, hogy már fenn jár a nap. A következő meglepetés akkor érte, amikor feltűnt, hogy csupán Shawn rajta átvetett karja tartja távol attól, hogy leguruljon az ágyról.

Shawn teljes szélességében elterült az ágyon, és a külső s élre szorította ki Brennát. Annyi figyelmesség azért szorult bele, gondolta a lány, hogy nem engedte arccal a padlóra zuhanni.

Brenna megpróbált arrébb csúszni, meg is emelte Shawn karját, hogy kiszabaduljon, és fel tudjon tápászkodni. De a férfi szorítása ettől nem enyhült, sőt. Visszahúzta Brennát, míg a lány háttal neki, kényelmes kanálpozícióban hozzá nem simult.

- Lehet, hogy te olyan lusta természet vagy, aki fél délelőtt az ágyban heverészik, de én nem ilyen vagyok. - Próbált kibújni, és tekergőzés közben fedezte fel, hogy Shawnnak nem minden része alszik. - Ébredj már fel, jó? - kérte Brenna kuncogva, és megpróbálta Shawn karját ellökni. - Nekem elég ebből. Zuhanyozásra és kávéra vágyom.

Shawn érthetetlenül morgott valamit, de keze felcsúszott,és megfogta Brenna keblét.

- Vidd innen a kezed! Szó sem lehet semmiféle bolondozásról, amíg nem ittam kávét.

Shawn egyszerűen szétfeszítette Brenna lábait, és bebizonyította, mekkora hazug. - Nos - mondta álomtól kásás hangon, és másik karja, amit Brenna alá csúsztatott, olyan erős volt, hogy a lány meg sem bírt moccanni -, akkor feküdj csak itt nyugodtan, míg én visszaélek a helyzeteddel.

Később, amikor Brenna elbotladozott zuhanyozni, arra gondolt, nem is lennenagy áldozat reggelente így átengedni magát a férfiönkénynek.

Kinyitotta a csapot, hidegebbre állította a vizet, mert kimelegedett, bőre még kipirult volt. Belépett a régi, oroszlánkarmos kádba, behúzta a zuhanyfüggönyt, aztán fejét a gyéren spriccelő zuhanyrózsa alá dugta, hogy bevizezze a haját.

Kevés vízzel és dús hajjal nem tűnt könnyű feladatnak, de már majdnem végzett vele, amikor karikáin zörögve elsiklott a függöny. Brenna kinyitotta egyik szemét, és Shawnra tekintett.

- Azt hiszem, az előző után ilyen hamar nem kell tartanom újabb próbálkozástól.

- Fogadjunk? - kérdezte Shawn, és belépett a kádba. Még szerencse, hogy nem fogadott, mert veszített volna. Lábán alig imbolyogva kapott le egy törülközőt. - Ne gyere a közelembe! - figyelmeztette a férfit, és maga köré tekerte a törülkö-

zőt, míg hajából mindenhova csepegett a víz. - Nincs több időm. Haza kell mennem.

- Gondolom, palacsintára sincs már időd.

Brenna kisöpörte szeméből vizes haját. - Palacsintát sütsz?

- Megfordult a fejemben, de ha annyira rohansz, egy tojásból készítek magamnak rántottát.

Shawn már megtörülközött, és épp a fogát mosta; együttlétük meghittsége szinte fel sem tűnt egyiküknek sem.

- Éppenséggel nem sietek annyira - mondta Brenna. - Van egy fogkeféd, amit nem használsz?

- Nincs, de ha már így esett, használd az enyém.

Brenna tartott fogkefét Darcynál, más nélkülözhetetlen tisztálkodó szerek mellett, de este túlságosan zaklatott volt ahhoz, hogy magával vigye őket.

- Mit szólnál hozzá, ha tartanék itt egyet s mást? Csak kényelmesebb lenne.

Shawn a mosdó fölé hajolt, hogy kiöblítse száját, így Brenna nem látta diadalmas pillantását. Egy lépéssel közelebb, gondolta a férfi. - Van elég hely. - Odaadta a lánynak a fogkefét. - Használd csak, amire most szükséged van. Megyek, felteszem a kávét.

- Kösz.

Brennát a fürdőszobában hagyta, és átment a hálóba, hogy farmert és pulóvert húzzon. Ha nem kellett volna a kocsmába mennie, rávette volna Brennát, hogy töltsék együtt a napot, így viszont körülbelül egy órájuk maradt csak.

De azt máris látta, hogy alakul majd az életük. Hasonló reggelek, mint a mai: szerelmeskedés, együtt elköltött reggeli, mielőtt mindenki menne a maga dolgára. Este Brenna elüldögél kicsit a konyhában, míg ő dolgozik. És tudja, hogy Brenna vár rá otthon, amikor hazaér.

Lefelé menet figyelmeztette magát, hogy jó pár lépés választja el még ettől az ábrándképtől. Mégis képtelen lett volna, sőt nem is akarta elhinni, hogy ennyire szerelmes legyen valakibe, és ne találja meg a módját annak, hogy vele élje le az életét.

Saját házra lesz szükségük, ami csak az övék. Nagy konyhára, annyi hálószobára, ahol elfér a család, a gyerekek, akik majd születnek. Félretett annyit, hogy telket vehessen. Feltett vizet a kávéhoz, elővette a teához valókat is, mivel jobb szerette teával kezdeni a napot.

Tojást, lisztet, írót készített össze. Majdnem kiesett kezéből az írós doboz, amikor kopogtattak a hátsó ajtón.

- Bocsáss meg - nyitott be kacagva Mary Kate. - Nem akartalak megijeszteni. - Arca kipirult, míg a házuktól ide-sétált, szeme ragyogott és nevetős volt. - Szabadnapom van, így kint jártam, és gondoltam, beugrom egy pillanatra.

Shawnnak vadul járt az agya, hogyan tegye ki gyorsan és anélkül, hogy megbántaná. Ám mielőtt egyetlen épkézláb ötlete támadhatott volna, már késő volt.

- Miért nem érzem a kávé illatát? - kérdezte Brenna. - Agyonnyúzod az embert már tíz előtt, és még egy nyomorult… - Benne szakadt a szó, amikor belépett és meglátta a húgát.

Mary Kate arcából kiszaladt a boldog szín, szeme elkerekedett és a megbántottságtól elsötétült. Egy másodpercig kővé meredve álltak. Színészek egy rossz darabban, a függönyre várva, s tudva, hogy ha felgördül, kitör a botrány.

Shawn végül odanyúlt és megfogta Mary Kate karját. - Mary Kate. - Szelíden mondta, a hangjából sütő szánalom felrázta a döbbent lányt. Félrelökte Shawn kezét, és az ajtó felé indult.

- Mary Kate! Várj! - kiabált Brenna. Utánasietett, de megtorpant, amikor a húga visszafordult. Mary Kate arcába már visszatért a szín, csakhogy a szégyen és düh vöröse.

- Szóval lefeküdtél vele. Hazug vagy és álszent. - Lekevert egy pofont Brennának, és mivel a nővére se nem készült rá, se nem próbált kitérni előle, az ütéstől földre zuhant. - És kurva.

- Elég legyen - fogta le Shawn komoran Mary Kate karját. - Nincs jogod megütni, sem ilyen hangon beszélni vele.

- Nem számít. - Brenna térdre kászálódott. A lelkére nehezedő irtózatos súlytól többre nem volt képes.

- Igenis számít - tiltakozott Shawn. - Rám lehetsz dühös, amilyen csak akarsz - mondta Mary Kate-nek. - És ki sem mondhatom, mennyire sajnálom, ha valami módon megbántottalak. De ez itt csak Brennára és rám tartozik, és semmi köze hozzád.

Mary Kate-nek sírhatnékja volt. Sikítani szeretett volna, s attól félt, a hisztéria mindjárt erőt vesz rajta. Elkeseredetten küzdött maradék méltósága megőrzéséért; felszegte a fejét, és elhátrált Shawntól. - Nem kellett volna bolondot csinálni belőlem! Tudtad, milyen érzéseket táplálok irántad. S táplálok még most is, csak ez már gyűlölet. Gyűlöllek mindkettőtöket.

Kivágta az ajtót, és elfutott.

- Jesszusom. - Shawn lehajolt, hogy felsegítse Brennát, és megsimogassa az arcát, ami tűzvörös lett. - Sajnálom, borzasztóan sajnálom. Nem gondolta komolyan, amit mondott.

- De igen. E percben halálosan komolyan gondolja. Tudom, mit érez. Muszáj utánamennem.

- Veled megyek.

- Nem. - Szíve fájón megdobbant, ahogy elhátrált Shawntól. - Ezt nekem kell elintéznem. Jobban fájna neki, ha együtt látna minket. Hova gondoltam? - Lehunyta a szemét, ujjait szemére szorította. - Ugyan hova gondoltam?

- Nem hova, hanem kire. Rám gondoltál. Egymásra gondoltunk. Jogunk van rá.

Brenna elvette a kezét, és kinyitotta a szemét. - Azt hiszi, szerelmes beléd. Erre is gondolnom kellett volna. El kell simítanom, amit lehet.

- Én meg addig maradjak itt, és ne tegyek semmit?

- Az én testvérem - mondta egyszerűen Brenna, és elment.

Futott, de Mary Kate-nek kezdeti előnye volt, és hosszabb lábai. Mire Brenna megpillantotta, a húga már a hátsó kertjükhöz tartó lejtőn járt, a nagy sárga kutya utóvédként loholt a nyomában.

- Mary Kate! Várj meg! - Brenna rákapcsolt, és az udvar végében utol is érte. - Várj, kérlek. Engedd, hogy megmagyarázzam.

- Ugyan mit? Hogy Shawn Gallagherrel keféltél? Ez már abból világos volt, ahogy vizes hajjal besasszéztál a konyhába.

- Egyáltalán nem erről van szó. - De nem pontosan ennek indult?, kérdezte magától Brenna. Kezdetben nem épp erről volt szó?

- Biztos jókat nevettetek rajtam a hátam mögött.

- Nem, dehogy, soha…

- Soha nem gondoltatok rám? - támadt neki Mary Kate, és most már úgy kiabált, hogy a kutya is lekushadt, és búvóhelyet keresett. - Nagyon szép, mondhatom. Kurválkodsz egy férfival, aki iránt tudod, hogy érzéseket táplálok, de meg sem fordul a fejedben, hogy rám gondolj.

Brenna szeme megvillant. Baljósan. - Egyszer már kurvának neveztél, és nem tiltakoztam. Megütöttél, és nem ütöttem vissza. Elmondtad, ami a szívedet nyomja. Most rajtam a sor.

- Menj a pokolba. - Durván félrelökte Brennát, sarkon fordult, és határozott léptekkel az ajtóhoz ment.

Amikor azonban Brenna hátulról derékon kapta, elakadt a lélegzete. - Nekem úgy is megfelel, ha pofonokkal és lökdösődéssel akarod lerendezni - mondta Brenna, azzal belemarkolt Mary Kate hajába, és teljes erőből megrántotta. Mollie épp ebben a pillanatban rontott ki a házból.

- Mi folyik itt? Azonnal ereszd el a testvéred, Mary Brenna!

- Amint bocsánatot kér, hogy ma reggel kétszer is kurvának nevezett!

- Kurva! - Mary Kate szemét harag és fájdalom könnyei futották el, de kiabálni még volt ereje. - Nem kétszer, háromszor!

Összegabalyodva hemperegtek és csépelték egymást, Mollie azonban gondolkodás nélkül közbevetette magát, két lányát megragadta annál fogva, ami a keze ügyébe került, és elválasztotta őket egymástól. Miután a helyzet hasonlított ahhoz, mintha acsargó kutyákat választana szét, mindkettőnek odasuhintott egyet a fejére is, nehogy megint összeugorjanak.

- Szégyellem magam helyettetek is. Befelé a házba, és ha még egy szót szóltok, úgy odasózok, hogy megemlegetitek.

Mary Kate felállt, leporolta magát, és leszegte a fejét. De amikor elkapta Brenna pillantását, némán a „kurva" szót vetette oda, majd sötét elégedettséggel nyugtázta, hogy Brenna megpróbálja megütni, de kap érte egyet az anyjuktól.

- Felnőtt nő - morogta maga elé Mollie, és a ház felé terelte lányait, ahol Mick épp azon igyekezett, hogy rosszalló kifejezést erőltessen az arcára. Alice Mae fontoskodva bámulta, mi történik, Patty meg apja válla fölött olyan képpel figyelte az eseményeket, mint aki azt akarja mondani: „én felette állok az ilyesminek”.

- Leülni! - dörrent rájuk Mollie, és az asztal melletti székekre mutatott, majd kemény pillantást vetett két bámészkodó lányára. - Gondolom, van jobb dolgotok is, Alice Mae és Patty. Ha nincs, majd mindjárt kerítek.

- Tényleg alaposan behúzott neked, Brenna - csettintett nyelvével Alice Mae Brenna arcát vizsgálva.

- Másodszor nem lesz ekkora szerencséje.

- Csend legyen! - förmedt rájuk Mollie türelmét vesztve. - Kifelé! - mutatott az ajtóra.

- Gyere, Alice. - Patty Alice Mae vállára tette a kezét. - Semmi értelme ezeket a barbárokat bámulni. - De amint eltűntek szem elől, lekuporodtak, hogy egyetlen szót se mulasszanak el.

Amikor Mick is utánuk indult, Mollie villámló tekintettel állította meg. - Ó, nem, Michael O'Toole! Ez legalább annyira a te asztalod, mint az enyém. Lássuk hát - csapta csípőre a kezét. - Mi miatt estetek egymásnak? Brenna?

- Személyes problémánk akadt Mary Kate-tel. - Gyorsan anyjára, majd apjára nézett, aki a teáskannához ment, hogy töltsön magának.

- Ha a probléma olyan jellegű, hogy egyik testvér lekurvázza a másikat, és egymás haját tépik, az már nem magánügy. Lehet, hogy betöltötted a huszonötöt, Mary Brenna Catherine O'Toole, de e ház fedele alatt élsz, és én nem tűröm az efféle viselkedést.

- Elnézést. - Brenna feltette karjait az asztalra, összefonta őket, és felkészült, hogy állja a sarat.

- Mary Kate? Mit tudsz felhozni mentségedre?

- Ha ő e fedél alatt él, én megyek.

- Ahogy óhajtod - felelte hűvösen Mollie. - Mindegyik gyerekem szívesen látom, amíg itt akar élni.

- Még a kurvákat is?

- Vigyázz a szádra, lányom - lépett közelebb Mick. - Egy dolog, ha pofozkodsz. De anyáddal tisztelettel beszélj, és ne halljam, hogy ilyen szóval illeted a nővéred.

- Halljuk, meri-e tagadni.

- Mary Kate. - Brenna szinte suttogott, inkább könyörgőn, mint intőleg.

Bár Mary Kate szája remegett, haragján képtelen volt uralkodni. - Próbálja csak tagadni, hogy Shawn Gallagher ágyában töltötte az éjszakát!

Egy teáscsésze nagy csattanással földre esett és eltört, ahogy Mick ügyetlenül leverte a munkalapról. Brenna szégyenében és bánatában lehunyta a szemét.

- Nem tagadom. Mint ahogy azt sem, hogy máskor is jártam nála, és mindannyiszor szabad akaratomból. Sajnálom, ha ezzel megbántottalak. - Reszketve állt fel. - De attól, hogy kedvelem, még nem vagyok kurva. És tudnod kell, hogy ha arra kényszerítesz, hogy válasszak köztetek, lemondok róla.

Maradék bátorságát is össze kellett szednie, hogy szülei szemébe nézzen. Anyja megértő pillantása tán gyógyír lett volna sebeire, ha nem látja apja szemében a megrendülést. - Bocsássatok meg. Ezért is és minden másért. Restellem, hogy nem voltam őszinte. De most képtelen vagyok beszélni erről.

Kirohant, és húgai mellett is elszaladt volna, ha Patty nem kapja el, és erősen magához nem szorítja. - Semmi baj, drágám - mormolta Brenna fülébe.

Ez a gesztus megtörte Brenna ellenállását, és felfakasztotta a torkát kaparó, szemét égető könnyeket. Vakon futott fel a lépcsőn.

Mollie a konyhában kisebbik lányát figyelte. Sajgott a szíve mindkettőért, de tudta, más-más mértékben kell simogatást és fenyítést kiszabnia.

A csendet csak Mary Kate szaggatott lélegzetvétele törte meg. Mollie szándékosan nyújtotta a hallgatást, majd leült a székre, ahonnan Brenna felállt.

Senkinek sem tűnt fel, hogy Mick közben kisétált a hátsó ajtón.

- Tudom, milyen szeretni valakit - kezdte halkan Mollie. - Ha az a valaki beragyogja az életünket, válasz minden kérdésünkre, és betölt minden űrt, függetlenül attól, hogy húsz vagy negyven az ember. Nem kétlem, hogy őszinték az érzéseid, Katié.

- Szeretem. - Dacossága volt egyetlen oltalma, de szeméből kicsordult egyetlen könnycsepp, és legördült az arcán. - És Brenna tudott róla.

- Fájdalmas úgy szeretni valakit, hogy az nem viszonozza az érzéseinket.

- Talán viszonozta volna, de Brenna a nyakába varrta magát.

- Katie, drágám.

Mondhatott volna számtalan dolgot. Hogy a férfi jóval idősebb nála. Hogy ez puszta fellángolás, ami majd elmúlik, tucatnyi alkalommal is szerelmes lesz, míg megtalálja, aki igazán fontos, és a szerelem gyökeret ereszt a szívében. De inkább megfogta Mary Kate kezét.

- Shawn csak Brennát látta - magyarázta gyöngéden. - Brenna meg őt. Nagyon régóta. Egyikük sem könnyelmű, aki léhaságból játszik mások érzéseivel. Te is tudod.

- Nem törődtek velem.

- Egymáson kívül nem láttak mást, és egy ideig téged sem.

Százszor rosszabb volt elviselni a szánakozó pillantást, s hogy ettől továbbra

is ostobának érzi magát. - Úgy állítod be, mintha rendjén való lenne, hogy lefeküdtek egymással.

Nehezen megválaszolható kérdéshez értünk, gondolta Mollie. - Nem erről beszélek, mert ez Brennára és a lelkiismeretére meg a szívére tartozik. Nem a te dolgod, Mary Kate, hogy megítéld, sem nem az enyém. Ebben a házban nem vádolunk senkit.

Mary Kate-nek eleredtek a könnyei, s velük neheztelése is nőtt. - Szóval mellé állsz.

- Tévedsz, mivel két lányomnak is fáj a szíve, és mindkettőt egyformán szeretem. Ha már arról van szó, hogy ki ki mellé állt, akkor Brenna a te pártodat fogta. Nem tudhatod, mit érez Shawn iránt, vagy milyen mélyek az érzései, de a kedvedért hajlandó lemondani róla. Ezt akarod, Mary Kate? Vajon ez csillapítaná szíved sajgását és hízelegne sértett büszkeségednek?

Mary Kate-et magával ragadták a benne tomboló érzelmek. Fejét az asztalra fektette, és keservesen zokogott, mint egy gyerek.

Egy férfi, jobban mondva egy apa nem térhet ki a rá váró feladat elől. Mick inkább egyenként összetörte volna az ujjait, semhogy a Tündérdombi-ház ajtaján kelljen kopogtatnia.

De nem volt más választása, meg kellett tennie.

Lánya odaadta magát egy férfinak, az a férfi együtt hált vele, és ez a tény elsöpörte a kellemes illúziókat, amiket Mick elsőszülöttjéről táplált. Nem volt ostoba. Tisztában volt vele, hogy a nőknek - fiataloknak és öregeknek és a közéjük esőknek - vannak vágyaik. De amikor büszkeségéről és öröméről volt szó, nem örült, ha ezeket a vágyakat leplezetlenül kiteregetik előtte.

És bárki máshoz hasonlóan a férfiak vágyaival, szükségleteivel is tisztában volt. Igaz, hogy nagyon kedveli Shawn Gallaghert, de ez még nem érvényteleníti a tényt, hogy a gazember magáévá tette Michael O'Toole kisbabáját.

Ezért aztán kopogtatott, és úgy döntött, egyenes és civilizált módon rendezi a kérdést.

Amikor tehát nyílt az ajtó, Mick ököllel Shawn arcába vágott.

Shawn feje meglódult, két lépést tett, hogy visszanyerje egyensúlyát, de azért talpon maradt. Keményebb, mint gondoltam, szögezte le magában Mick, majd összeszorított öklét ismét ütésre emelte, hiszen ha ő mondja, akkor ez bizony helyre egy ütés volt.

- Gyerünk, védd magad. Átkozott csirkefogó! Azért jöttem, hogy feltöröljem veled a padlót.

- Nem, uram. - Shawnnak csengett a füle, sürgető kényszert érzett, hogy megmozgassa állkapcsát, hogy lássa, egyben van-e, de csak állt, kezét sem emelte fel. Az előtte álló férfi feleakkora volt, mint ő, és kétszer olyan idős. - Ha muszáj, hát húzzon be még egyszer, de nem verekszem.

- Szóval gyáva is vagy. - Mick beljebb táncolt, mint egy következő menetre készülő bokszoló. Sebesen megsorozta Shawn mellkasát, aztán elterelő hadműveletként az arca felé ütött. Kelletlen csodálat ébredt benne. A fiúnak még csak szeme sem rebbent.

- Lánya becsületét védi. Nem harcolhatok az ellen, amit magam is tennék az ön helyében. - De ekkor iszonyatos gondolat hasított bele, és ettől végre ökölbe szorult a keze. - Csak nem emelt kezet rá is?

Sértettség keveredett csalódottsággal. - A pokolba is, fiam, sosem emeltem kezet egyik lányomra sem. Ha úgy hozza a szükség, anyjukra hagyom a fenyítésüket.

- Szóval jól van? Annyit elárulna, hogy nincs baja?

- Nem, addig csépeltük, míg szusz volt benne. - Mick nagyot sóhajtott, és leeresztette az ökleit. Nem volt szíve újra odacsapni. De még nem végzett, azt is tudta. – Válaszra várok, ifjú Gallagher.

Shawn bólintott. - Egyetértek. Itt az ajtóban, vagy bent, egy pohár whisky mellett?

Mick megdörgölte az állát, felmérte az emberét. - A whiskyt választom.

Bár fortyogott benne a düh, követte Shawnt hátra, várt, míg az elővette az üveget a szekrényből, és két rövid pohárba jóféle Jamesont töltött.

- Foglaljon helyet, kérem, Mr. O'Toole.

- Meg kell adni, udvarias vagy, még ebben a helyzetben is. - Mick morcosan összevonta a szemöldökét, leült, felvette poharát, és fölötte szemügyre vette Shawnt. - Lefeküdtél a lányommal.

- Nem tagadom.

Mick fogait csikorgatta, keze megint ökölbe szorult, ütésre készen. - És miféle szándékaid vannak az én Mary Brennámmal?

- Szeretem, és el akarom venni feleségül.

Mick kifújta a levegőt. Egyik kezével beleszántott a hajába, aztán lehajtotta a whiskyt, és odatartotta poharát, hogy Shawn újratöltse. - Azt a nemjóját, és miért nem ezzel kezdted?

- Hát… - Shawn óvatosan megfogta fájó állát, megmozgatta, és úgy érezte, nem tört el. Csak megzúzódott. - Dilemma előtt állok.

- És mi okból?

- Még Brenna előtt nem hoztam szóba a dolgot. Tudja, ha megmondanám neki, eltökélten az ellenkezőjét akarná. Azon mesterkedem, hogy úgy csűrjem-csavarjam, hogy a végén azt higgye, az ő ötlete volt. Így aztán le nem megy a nyakamról, amíg igent nem mondok.

Mick rábámult, megcsóválta a fejét, és letette a whiskyjét. - Jesszusom, te aztán ismered!

- Ismerem bizony. És teljes szívemből szeretem. Szeretném vele leélni az életem. Semmire nem vágyom ilyen nagyon. Ezért aztán… - Befejezte, és ettől úgy kimerült, hogy ő is lehajtotta a whiskyt. - Hát így állunk.

- Te aztán tudod, hogy fogd ki a szelet mások vitorlájából. - Mick ivott egy kortyot. - Szeretem a lányaimat, Shawn. Mindegyik gyöngyszem számomra. Amikor Maureent oltárhoz vezettem, egyszerre voltam büszke és megtört szívű. Egy nap majd te is megismered ezt az érzést. Hamarosan Patty következik. Mindketten olyan férfit választottak, akit örömmel nevezek fiamnak.

Odatartotta poharát, hogy Shawn megint teletöltse. - Az én Brennámnak esze és jó ízlése van, akár a testvéreinek, vagy tán még jobb is.

- Köszönöm kedves szavait. - Shawn megkönnyebbülésében ivott még egy pohárral. - Bárcsak Brenna is belátná ezt; jobb lenne előbb, mint később, de kemény dió, ha ne haragszik meg, hogy ezt mondom.

- Nem én. Sőt. Büszke vagyok rá. - Mick kényelmesen elhelyezkedett, aztán mégis homlokát ráncolta. - Nem helyeslem, ami kettőtök között van. - Nem maradt előtte észrevétlen, hogy Shawn van annyira karakán férfi, hogy eközben a szemébe néz, és elég bölcs, hogy véleményét megtartsa magának. Istenem, ki hitte volna, hogy Brenna épp benne találja meg méltó párját? - Brenna már rég nagykorú - folytatta Mick -, és te is. Rosszallásom nem akadályoz meg benneteket abban, hogy… nos, erről nem akarok többet beszélni.

Óvatos hallgatásba burkolódzva ittak.

- Mr. O'Toole…

- A dolgok jelen állásánál jobb lenne, ha tegeződnénk.

- Akkor hát Mick. Sajnálom, ami Mary Kate-tel történt. Én soha…

Mick legyintett, mielőtt Shawn befejezhette volna a mondatot. - E tekintetben nem hibáztatlak. A mi Katie-nk szeret képzelődni, a szíve fiatal és érzékeny. Nem boldogít, hogy most bánata van, de nem téged okollak.

- De Brenna magának tesz majd szemrehányást, és eltávolodik tőlem. Ha nem szeretném, hagynám, hogy ezt tegye.

- Idő. - Mick legurított még egy pohárral, és úgy vélekedett, pompás a délelőtt, hogy becsípjen. - Ahogy előrehadsz a korban, rájössz majd, hogy bízz az időben. Nem úgy értem persze, hogy tétlenül üldögélj és várd, míg elmúlik.

- Telket keresek - jelentette be váratlanul Shawn. A whisky kezdte kifejteni áldásos hatását, amit Shawn egyáltalán ne bánt.

- Hogy érted ezt?

- Telket, megvételre. Brennának. Nem gondolod, hogy ő szeretné felépíteni a házát?

Mick szeme könnyes lett. - Mindig is ez volt az álma.

- Tudom, hogy arról álmodozik, hogy megpróbál alapjaitól felépíteni egy házat, és remélem, a színházzal erre alkalma is nyílik.

- Úgy van. A tervrajz elkészítésében segítségére is voltam.

- Kérlek, nézz utána, hogy meg is kapjam, hogy aztán eljuttathassam. Megeshet, hogy most fennakadások lesznek a kapcsolatunkban.

- Holnap a kezedben lesz.

- Köszönöm. A színház nagyon fontos - Brennának, nekünk, Ardmore-nak. De egy otthon, az még a vállalkozásnál is lényegesebb.

- Az bizony, és neki éppúgy, ahogy neked.

- Ha füledbe jut valami lehetőség híre, szólsz nekem?

Mick elővette zsebkendőjét, harsányan kifújta az orrát, és örömmel tapasztalta,

hogy Shawn kérés nélkül újratölti a poharát. - Szólok. - Italtól csillogó szemét összehúzva Shawn állát nézte. - Hogy van az arcod?

- Pokolian fáj.

Mick szívből felkacagott, és poharát Shawnéhoz koccintotta. - Ez már döfi!

Míg Shawn és Mick Jamesonnal pecsételték meg szövetségüket, Mollie azt sem tudta, hova kapjon. Majd egy órányi simogatás, vigasztalás és együtt érző gondoskodás kellett, hogy Mary Kate-et ágyba dugja, hogy lánya kialudja bánatát. Mollie-nak is megfájdult a feje, és mielőtt átment Brenna szobájába, ujját szemére szorította, hogy enyhítsen rajta.

Emlékeztette magát, hogy gyerekeket akart, és nem is egyet, hanem sokat. Isten meg is áldotta velük. És ezért most hálás.

De - szentséges Szűzanya! - mennyire kimerítik!

Brenna összegömbölyödve feküdt az ágyban, szemét lehunyta. Alice Mae törökülésben kuporgott mellette, és a haját simogatta. Az ágy végében Patty ült, és szemét törölgette.

Mindent összevetve szívmelengető látvány volt. Patty romantikus lélek, aki

gondolkodás nélkül Brenna mellé áll ebben az ügyben. Alice Mae - isten áldja! - képtelen bárki vagy bármi fájdalma mellett részvétlenül elmenni.

Mollie-nak csak intenie kellett, hogy lányai álljanak fel és távozzanak. - Négyszemközt szeretnék Brennával beszélni. - Kérdéseiket meg sem várva

kihessegette őket, és becsukta utánuk az ajtót.

Az ágyhoz menet észrevette, hogy Brenna feszültebbé válik. - Bocsáss meg - suttogta Brenna csukott szemmel. Hangja reszelős volt és mesterkélt. - Mást nem is mondhatok, csak hogy sajnálom. Ne gyűlölj meg érte.

- Ne beszélj bolondságot. - Élesebb hangot használt Brennával, mint Mary Kate-tel szemben. Leült Brenna mellé, és kicsit megrázta a vállát. - Miért gyűlölnélek? Azt képzeled, olyan öreg vagyok, hogy már nem tudom, milyen vágyak feszülnek egy nőben?

- Nem, dehogy - kucorodott össze kínjában még jobban Brenna, és arrébb evickélt, hogy fejét anyja ölébe fektesse.

- Jaj, mama, egyedül az én hibám! Én kezdtem. Kívántam Shawnt, hát odamentem, és megmondtam neki. Addig nyúztam, míg… szóval, végtére is férfi…

-Csak ennyi lenne köztetek, Brenna? Vágy és annak kielégítése?

- Igen. Nem. - Brenna anyja vigaszt nyújtó ölébe préselte a fejét. - Nem tudom. Most már nem is számít.

- Semmi sem számít jobban.

- Nem lehetek vele. Többé nem fekszem le vele. Ha tudnád, hogy nézett rám Mary Kate, milyen tekintettel nézett ránk! Micsoda fájdalom tükröződött rajta, mielőtt megjelent volna a harag is. Mary Kate-re sosem gondoltam. - Hátára fordult, és felbámult a mennyezetre. - Csakis magamra gondoltam, és arra, ami bennem történik, amikor együtt vagyok Shawnnal. Emiatt hazudtam neked és papának. Hogy bíz hatnál bennem ezek után?

- Nem állítom, hogy helyes volt hazudnod, de mindvégi tisztában voltam vele, hogy nem mondasz igazat. - Kis híján elmosolyodott, amikor Brenna szeme rávillant. - Azt hiszed én elmondtam anyámnak, hogy meleg nyári éjszakákon kiosonok a házból, hogy Michael O'Toole-lal találkozzam és beleszédüljek a csókjaiba? - Nevetés és emlékek bujkáltak a szemében. - Huszonhat éve vagyunk házasok, öt gyermeket hoztunk világra, és anyám mind a mai napig abban

hitben él, hogy esküvőm előtt tisztán s érintetlenül feküdtem minden éjjel az ágyamban.

Brenna mély sóhajjal ült fel, karját Mollie köré fonta, és fejét a vállára hajtotta. - Majd meghalok érte, mama, úgy kívánom. Úgy hittem, egy idő múlva csillapul, elmúlik, és mindkettőnknél visszaáll a régi rend. De egyáltalán nem csillapul. És most mindent elrontottam, mert elfelejtettem azt mondani Katie-nek, hogy „Ez az enyém, keress magadnak másikat". Vagy amit ilyenkor mondani vagy tenni kellene. És emiatt nem mehetek vissza Shawnhoz.

- Igaz lelkedre válaszolj egy kérdésemre. - Mollie eltolta magától, és a szemébe nézett. - Próbálkozott volna Shawn Mary Kate-nél, ha te nem állsz közéjük?

- De nem erről…

- Válaszolj, Brenna.

- Nem. - Fájdalmasan felsóhajtott. - De ha én nem vagyok, nem okozott volna ekkora fájdalmat neki.

- Tagadhatatlan, hogy hibákat követtetek el. De Mary Kate legalább annyira felelős azért, hogy bánat érte és összetört a szíve, mint más. Ami megtörtént, vagy ami van, azon nem változtat, ha mártírt csinálsz magadból. Pihenj - mondta, és csókot nyomott Brenna homlokára. - Tisztábban tudsz gondolkodni, ha elmúlik a fejfájásod. Hozzak egy kis teát és pirítóst?

- Nem, de azért köszönöm. És oly nagyon szeretlek!

- Ejnye, no, ne kezdj el megint bőgni. Ha így folytatod, kiöntöd az egereket. Vedd le a bakancsod, és betakarlak.

Mint Mary Kate-nél, Mollie simogatta, csitítgatta Brennát, míg az el nem fészkelt a takaró alatt. Üldögélt még mellette, és amikor Brenna megnyugodott, felállt, hogy magára hagyja, hadd gyógyítsa be az álom a sebeket.

Amikor elment az ablak mellett, megállt, visszalépett, és elkerekedett szemmel bámulta hazafelé dülöngélő, botorkáló férjét.

- Szent ég, ez az ember részeg, és még dél sincs! - kapott a fejéhez. - Micsoda család!

16

Komoly feladat volt a munkába menésre felkészülni. Még szerencse, hogy felöltözött, gondolta Shawn. Borotválkozás kizárva. Még ha meg is fordulna a fejében, hogy sérült állán végighúzza a borotvát, félő, hogy csak annyira józan, hogy ne merje közben csíkokra szabdalni a képét.

Erről tehát lemondott, majd amikor átbukott a cipőjén úgy vélte, nem lenne rossz ötlet belebújni.

Búb, ez a romlott jószág épp ezt a pillanatot választotta, hogy keresztül-kasul másszon rajta, aztán mikor Shawn megpróbálta ellökni, karmait a kézfejébe mélyessze.

- Átkozott pokolfajzat! - Kölcsönös utálattal és biztos távolból meredtek egymásra a macskával. - Mick 0'Toole-tól még eltűröm, hogy bemosson egyet, de tőled nem kell elviselnem, te sátán fekete lelkű szolgája.

A macska felé vetődött, de eltévesztette, mert az közben elsomfordált, és Shawn beverte a padlóba amúgy is lüktet állát. - Csessze meg, ez már tényleg több a soknál.

Csengett a füle, de azért sikerült valahogy négykézlábra tornáznia magát. A piszok macska elnyeri méltó büntetését. Majd később. Hadd higgye a pokolra való démon, hogy legyőzte. Majd kellő pillanatban bosszút áll rajta.

Shawn kezét dédelgetve, sértődötten lépett ki a házból. Szokás szerint a kocsi felé indult, aztán a kertkapuba kapaszkodva megtorpant.

Vezetni tud, efelől semmi kétsége nem volt. Hiszen bírja az italt, nem? Végtére is Gallaghernek hívják, vagy mi. Jelen helyzetben könnyen lecsalinkázhat az útról, és kiverheti fogait a kormánykeréken.

Gyalogosan jobb lesz, határozott végül. Kitisztul a feje, rendezi gondolatait. Elindult lefelé az úton, vigyázva a hepehupákra és kátyúkra, útközben dalolászva.

Párszor megbotlott, de csak egyszer esett el. Természetesen az az egy alkalom

is elég volt, hogy az átkozott úton heverő egyetlen éles köre essen. Épp feltápászkodott, a szűkebb falu közelében, amikor Betsy Clooney és kocsirakomány gyereke állt meg mellette.

- Mi történt, Shawn? Baleset ért?

Shawn válaszképp rámosolygott. Betsynek helyes gyerekei voltak: mind szőkék és kék szeműek. A kocsi hátsó ülésén kettő civódott, de a gyerekülésbe biztonságosan beszíjazott legkisebb piros nyalókát szopogatott, és mint egy kis bagoly, kerek szemét meresztve Shawnt figyelte rezzenetlen.

- Á, szia, Betsy. Hogy s mint megy a sorod?

- Autóbaleseted volt? - Betsy kinyitotta az ajtót, és futva megkerülte a kocsit, mert Shawn a kisbabára vigyorgott, és úgy imbolygott, mint egy bokszoló, akit az első menetben padlóra küldtek.

- Nem. Sétáltam.

- Vérzik a kezed, horzsolások vannak az arcodon. És elszakadt a nadrág a térdednél.

- Tényleg? - Shawn lenézett, látta a nadrágjára száradt sarat és a szakadást. - A francba, igazad van. Ó, pardon – mondta gyorsan, mert eszébe jutottak a gyerekek.

De Betsy már olyan közel ért, hogy ne csak lásson, de szagoljon is, és rájöjjön, mi a baj. - Te részeg vagy, Shawn Gallagher!

- Az meglehet. Egy kicsit. - Együtt jártak iskolába, ezért Shawn barátságosan megveregette Betsy vállát. - Édes gyerekeid vannak, Betsy, de a legidősebb lányod épp az öccsét fojtogatja, méghozzá eredményesen.

Betsy csak odapillantott, élesen rászólt a gyerekekre, és azok rögtön szétváltak.

- Anyám is így csinálta. - Leplezetlen csodálat tükröződött Shawn arcán. - Sokszor elég volt, hogy ránk nézzen, és megfagyott ereinkben a vér. De mennem kell.

- Az isten szerelméért, szállj be hátra, és hazaviszlek.

- Kösz, de munkába indultam.

Betsy égnek emelte a szemét, és kinyitotta az ajtót. - Azért csak szállj be, és elviszlek odáig. - Majd a Gallagherek gondjukba veszik pityókás családtagjukat, gondolta.

- Kedves vagy, Betsy. Kösz szépen.

A gyerekeket úgy elbűvölte a részeg Mr. Gallagher, hogy egy időre megfeledkeztek egymás nyúzásáról, és míg anyjuk ki nem tette a kocsma előtt, rendesen viselkedtek.

Shawn vidáman integetett, aztán benyitott, átbotlott a küszöbön, és mert már kibillent egyensúlyából, aznap másodszor is majdnem végigzuhant a padlón. Idejében sikerüli visszanyernie valahogy egyensúlyát, és a munkalapba kapasz- kodott, míg a konyha forgása csillapult körülötte.

A részegek óvatos járásával a szekrényhez ment, hogy kivegyen egy serpenyőt az olajnak, egy másikat a vízforraláshoz.

A hűtő előtt dülöngélt, és azon törte a fejét, mit kezdjen a benne levőkkel, amikor Darcy jelent meg. Villogó szemmel.

- Egy órát késtél, és míg az ágyban lustálkodsz, két autóbuszra való turista várható, akik sózott mogyorón és krumpliszirmon kívül nem tudják mással megtölteni a gyomrukat.

- Máris gondoskodom mindenről.

- Szeretném tudni, mit írunk a napi étlapra, míg te… - Elakadt a szava, amikor alaposabban megnézte Shawnt. A szeme úgy jár, mint az asztalfiók, gondolta. - Hogy nézel ki? Koszos vagy, szakadt, és vérzel. Ittál.

- Úgy van. - Megfordult, és a tökrészegek kedves, ártatlan mosolyával tette hozzá: - Elég sokat.

- Ülj már le, te eszement, mielőtt összeesel.

- Semmi gond, tudok én állni. És úgy hiszem, halvagdalékot készítek.

- Majd mit nem. - Darcy magában mulatva az asztalhoz vonszolta, és lenyomta egy székre. Megvizsgálta a kezét, de úgy döntött, ennél csúnyább sebet is látott már. - Maradj, ahol vagy - parancsolt rá, és kiment Aidanért.

- Hogy érted, hogy berúgott? - kérdezte Aidan, miután Darcy a fülébe sziszegte, mi történt.

- Gondolom, tudod, mit jelent ez a szó, de ha fel kell frissíteni az emlékezeted, elég kimenned a konyhába, és egy pillantást vetned a testvéredre.

- Jesszusom, erre most igazán nincs időm. - A kocsmában még csak lézengtek a vendégek, mert percekkel azelőtt nyitottak, de fél órán belül vagy hatvan vendéget vártak, akik a Waterford Cityben tett kirándulásról farkaséhesen térnek vissza.

- Akkor vedd át a helyem a pult mögött - kérte Darcyt.

- Szó sem lehet róla. A világ minden kincséért sem maradnék le róla - azzal követte Aidant a konyhába.

Shawn szívszaggató hangon énekelt Peggy Gordon ridegségéről, miközben ingadozva, fél szemét lehunyva citromlevet facsart egy tálba.

- Jaj, csesszed meg, Shawn, hisz te félig berúgtál!

- Az igazat megvallva, háromnegyedig. - Shawn elfeledte, mennyi citromlevet csepegtetett, és a biztonság kedvéért hozzátett még egy kicsit. - És hogy szolgál az egészséged ma, drága Aidan?

- Eredj onnan, mielőtt megmérgezel valakit.

Shawn sértetten pördült meg, de meg kellett kapaszkodnia a pultban, nehogy feldőljön. - Részeg vagyok ugyan, de nem gyilkos. Halpogácsát csukott szemmel is tudok csinálni. Hálás lennék, ha nem felejtenéd el, hogy ez az én konyhám, ahol én parancsolok.

Hüvelykujjával a mellére bökött, és majdnem fenékre esett.

Méltóságát összeszedve felszegte az állát. - Menjetek innen, hogy végezhessem a munkám.

- Mit műveltél magaddal?

- Az az ördögfajzat macska megkarmolta a kezem. - Munkájáról megfeledkezve szeme elé emelte a kezét, hogy a vörös karmolásokat szemügyre vegye. - De egyet se féljetek, ellátom a baját, hogy megemlegeti.

- E pillanatban inkább a macskára fogadnék. Tudsz halvagdalékot készíteni? - kérdezte Aidan Darcyt.

- Dehogy - mondta Darcy vidáman.

- Akkor légy szíves, kerítsd elő Kathy Duffyt, és kérdezd meg, tud-e egy-két órát ránk szánni, mivel vészhelyzet állt elő.

- Miféle vészhelyzet? - álmélkodott Shawn, és üveges szemmel lassan körülnézett.- És hol?

- Gyere velem, öregem.

- Hova? - kérdezte Shawn, de Aidan derékon kapta.

- Oda, ahol viselned kell a következményeket.

Darcy a telefon után nyúlt. - Ha felviszed hozzám, megköszönném, ha feltakarítanád mindazt, ami kijózanítás közben keletkezik.

- Hívd Kathy Duffyt, és szolgálj ki a pult mögött - ajánlotta Aidan, azzal magával cipelte Shawnt a lépcsőn.

- Tudok főzni, akár józan, akár részeg vagyok - hajtogatta Shawn. - Fogalmam sincs, miért kell helyettest beállítani. Kicseszett halfasírtról van csak szó - mondta, és cuppanós csókot nyomott Aidan arcára.

- Mindig is derűs részeg voltál.

- Miért is ne? - Shawn átkarolta Aidan vállát, és botladozott mellette. - Az életem fabatkát sem ér, így aztán whisky-gőzön át jobban fest.

Aidan részvevő hümmögések közepette jóformán a karjában vitte be öccsét Darcy csillogó-villogó kis fürdőszobájába. - Összevesztél Brennával?

- Nem, de rajta kívül mindenki mással isten szabad ege alatt. Egész éjjel azzal a nővel szeretkeztem, akit feleségül akarok venni. És én mondom, Aidan, merőben más olyan nővel lenni, akibe szerelmes az ember. Ki hitte volna?

Aidan felmérte, milyen nehéz lesz levetkőztetni Shawnt, és mire számíthat, ha viszont nem teszi meg. Ezért a falnak támasztotta öccsét. - Tartsd magad egy pillanatra - kérte.

- Rendben - Shawn engedelmesen nekidőlt a falnak. - De tudod, úgy hiszi, hogy csak szexről van szó.

- Hát… - Aidan keze sebesen járt. Leguggolt, hogy lehúzza Shawn cipőjét, de elkeseredve fedezte fel, hogy Shawn kibogozhatatlan kis csomókra kötötte a cipőfűzőjét. - A nők kiismerhetetlenek.

- Mindig is kedveltem őket. Ahány, annyiféle. De ez olyan, mintha villám sújtott volna a szívembe; forró, ragyogó, és elfog tőle a remegés. Nem eresztem el, és kész.

- Így is kell! - Aidan levette a cipőket, lehúzta Shawn farmerját, majd egy ilyen esetekben jártas férfi tapasztaltságával gyorsan meztelenre vetkőztette öccsét.

Majd mivel tudta mi következik, kibújt az ingéből és nadrágjából. - Befelé.

- Nem mehetek sehova. Meztelen vagyok. Le fognak tartóztatni.

- Ne aggódj, leteszem érted az óvadékot. - Szívét megkeményítve kinyitotta a hideg csapot, és szeretett öccsét a jeges zuhany alá nyomta.

A sikoltások megrendítették, a szitkoktól majd beszakadt a dobhártyája. De Aidan nem hátrált meg, öklével odavágott, ha kellett, és Shawnt egy fejfogással irgalmatlanul a zuhany alatt tartotta.

- Vízbe fullasztasz, te rohadt gazember.

- Még nem. - Aidan szabad kezével könyörtelenül hátrarántotta Shawn fejét, hogy a jéghideg vízpermet az arcát érje. - Csukd be a szád, tartsd vissza a lélegzeted, és túléled.

- Istenuccse végzek veled, ha egyszer kiszabadulok innen.

- Szóval azt képzeled, élvezem, amit csinálok? - Nevetni lett volna kedve, míg újra hátrarántotta Shawn fejét. - Lehet, hogy igazad lenne. Kezdesz magadhoz térni?

Mivel Shawn értelmes válasz helyett csak gurgulázott, Aidan még egy percet adott neki, aztán elzárta a csapot. Bölcsen tisztes távolba sietett, és csak azután dobta oda Shawnnak Darcy egyik díszes törülközőjét. - Pocsék látványt nyújtasz, de tiszta a tekinteted. Remélem, nem akarsz lehányni?

Bár Shawn olyan gyenge volt, mint egy ma született csecsemő, dereka köré tekerte a törülközőt, és próbált méltósággal viselkedni. - Vízbe fullaszthatsz, de ne sértegess. Mert azért beverem a képed.

Túl vagyunk a válságon, gondolta Aidan, majd kérdőn felvonta a szemöldökét. - Valaki mintha beverte volna a tiéd. Talán Brenna mosott be egyet?

- Nem. Az apja.

- Mick O'Toole? - Aidan keze, amellyel saját mellkasát törölgette, megállt félúton. - Mick O'Toole behúzott neked?

- Be. De azóta megállapodásra jutottunk. - Shawn kilépett a zuhany alól. Bosszantotta, hogy a whisky feledést nyújtó köde elpárolgott, így most mindene - arca, keze, lába és szíve - egyszerre kezdett el sajogni.

- Van egy sejtésem. Együtt rúgtatok be.

- Megállapodás közben. - Shawn lehajtotta a vécéülőkét, leült rá, és míg felöltözött, elmesélte Aidannak a délelőtt történéseit.

- Zsúfolt napod volt - tette kezét öccse vállára Aidan. - Megkérhetem Kathy Duffyt, hogy csinálja végig a műszakot.

- Nem. A munka még jót is tesz. Lefoglalja a kezem, közben pedig törhetem a fejem, mi legyen a következő lépés. - Shawn felállt. - Megszerzem magamnak Brennát, Aidan, akármibe kerül.

- Szívbéli ügyben egyszer tanácsot adtál. Most viszonzom a szívességed. Találd meg a helyes szavakat, és mondd meg neki. Más nőnek biztos más szavakat kell mondani, de lényegét tekintve minden szó ugyanazt jelenti.

Mielőtt ismét lement a konyhába, Shawn rendbe szedte magát, amennyire tudta, és rendet rakott Darcy fürdőszobájában is. Nincs, amit meg ne tenne, gondolta, csak ne kelljen elviselnie Darcy szidalmait, amikor felfordulást lát a fürdőszobájában. Miután kegyetlen fejfájás kezdte gyötörni, előszedte a Gallagher Varázsitala néven ismert, macskajaj elleni családi gyógyszer kellékeit, megkeverte, és lehajtott belőle egy tele pohárnyit.

Távolról sem érezte magát csúcsformában, de úgy vélte, nagyobb galiba nélkül végig tudja csinálni a napot.

Amikor belépett a konyhába, Kathy Duffy szánakozó tekintetéből is azt olvasta ki, hogy szörnyen festhet.

- Lám-lám, édes fiam - forgolódott az asszony körülötte, és kezében máris megjelent egy csésze erős tea. - Idd csak meg, és szedd össze magad. Minden a legnagyobb rendben megy itt.

- Hálás vagyok, Mrs. Duffy. Tudom, hogy nagy felfordulást hagytam itt.

- Minek élünk, ha olykor nem csapunk a lovak közé? - Beszéd közben sürgött-forgott, hol a serpenyőhöz, hol a fazékhoz sietett, amiben rotyogott a leves. - Halpogácsákat sütök. Nagyon viszik őket. Friss kagylót készítettél elő, abból levest főztem, amit azonnal tálalhatunk, ha bárkinek kedve szottyan rá. Legtöbben mégis szalmakrumplit kérnek, de serpenyős krumplit is csináltam.

- Aranyat ér, Mrs. Duffy.

Az asszony elpirult, és zavarba jött. - Ugyan, menj már. Drága anyád ugyanezt megtette volna az enyémekért, ha a szükség úgy hozza. - A halpogácsákat tányérra csúsztatta, lecsöpögtetett szalmakrumplit tett melléjük, petrezselyemmel és céklasalátával díszítette őket.

Darcy mintegy végszóra érkezett, hogy kivigye a rendeléseket. - Á, feltámadtál halottaidból - mérte végig a bátyját. - Bár ahogy kinézel, inkább el kellene földelni.

- Kicsit megviselt csak, ennyi az egész. Ne piszkáld, Darcy, légy jó kislány.

Shawn széles, kedvetlen mosolyt vetett Kathy háta mögött Darcyra, amíg húga a tálcát pakolta meg. - Két adag leves lesz, Mrs. Duffy, még egy halpogácsa serpenyős krumplival és egy adag hal sült krumplival. És mindegyikhez fejes saláta, amit volt kedves azalatt készíteni, míg a bátyám „in-diszponált" volt.

- Két pillanat, drágaságom.

Darcy felemelte a megrakott tálcát, gonosz pillantást vetett Shawnra, majd a „Reggelire whiskyt" című dalt dudorászva vonult ki.

- Átveszem a sütést, Mrs. Duffy, ha lenne olyan szíves a salátát csinálni.

- Úgy érzed, képes vagy rá?

- Igen, köszönöm kérdését.

- Jobb, ha az ember elfoglalja magát, de vigyázz a kezedre. Csúnyán összekarmoltak. - Megpaskolta, amikor elmentek egymás mellett. - És amikor Brenna bejön dolgozni, hidd el, ki fogtok békülni.

Shawnt kevésbé vágta volna fejbe, ha Mrs. Duffy a sodrófával odasóz. - Brenna?

- Ha nem tévedek, összekaptatok - felelte vidáman az asszony, és átforgatta a salátát. - De veszekedés után édes a kibékülés.

Shawn közben magához tért, és az ajtóra sandított. - Darcy - mondta sötéten, keserűen, és hangjából kiérződött az is, mit tenne Darcyval, ha alkalma nyílna rá.

- Darcy? - Kathy kacagva állította sorba a tálakat. - Minek nekem Darcy, hogy elmondja, amit a két szememmel is látok? Talán nem voltam itt múlt éjjel?

- Alig váltottam egy-két szót Brennával. - Shawn rosszkedvűen tette a pogácsákat a sistergő olajba. - És mind a ketten nyakig voltunk a munkában.

- A legtöbb férfi hasonlóképp válaszolna, de te költő vagy, és tudod jól, egy pillantás mennyit elárul. Valahányszor kiléptél a konyhából, kettőtök tekintete mindig összekapcsolódott. De évek óta pontosan erre számítottam.

- Ó, a francba. - Shawn a bajsza alatt, halkan motyogta, de az asszonynak olyan volt a hallása, mint egy hiúznak.

- No de mí a baj ezzel? Szemnek-szívnek kellemes látvány, hogy ti ketten egyfelé táncoltok.

A szájára meg képtelen féket tenni, gondolta Shawn kétségbeesetten. - Hm. Szóval az a helyzet, Mrs. Duffy, hogy… remélem, belátja, mennyire kényes dologról van szó, de… nos, ha Brenna fülébe jut, hogy mi ketten… ahogy ön volt szíves említeni, „egyfelé táncolunk" , akkor sebesen az ellenkező irányba sasszézik.

Mrs. Duffy ellenőrizte, hol tart a sütéssel, és felnyúlt a levesestányérokért. - És ugyan mikor hallott meg Brenna O'Toole olyasmit, ami nem volt ínyére? Annak a lánynak a füle olyan makacs, mint a többi része, Isten adjon neked nagy türelmet hozzá.

Shawn kirázta a lecsöpögtető kosarat, hogy újabb adag krumplit tudjon lecsöpögtetni. - Igaza van. Fején találta szöget.

- Pendelyes korotok óta ismerlek benneteket. - Mrs. Duffy kimerte a levest, és bőkezűen tett beléjük galuskát. - És tíz éve, igen, bizony, ha jól emlékszem, pontosan tíz éve történt, azon a nyáron, amikor az én Patrickem a kunyhó tetejéről legurulva eltörte a karját, mellesleg hozzá kell tennem, hogy a kunyhó tetején nem volt semmi keresnivalója, szóval tíz éve nyáron azt mondtam Mr. Duffynak, amikor egy este a kocsmában üldögéltünk, Brenna meg a családjával ült egy közeli asztalnál, és te az egyik dalod hegedülted, míg apád a bárpultnál szolgált ki…

Hangja elhalkult egy pillanatra, míg félretette Darcynak a tálakat. - Szóval azt mondtam Mr. Duffynak, amíg azt figyeltem, hogy Brenna hogy néz rád, a te pillantásod hogy állapodik meg néha rajta, hogy valami még lesz ebből, ha itt az ideje.

- Akkoriban sosem gondoltam rá úgy.

- Dehogynem, csak sejtelmed sem volt róla.

Az esti műszak előtt Darcy már leste Brennát. És majdnem elszalasztotta, mert Brenna elöl jött be, és nem a hátsó ajtón át.

- Rengetegen voltak ma - sétált oda hozzá lassan Darcy. Ügyesen úgy fordult, hogy sarokba szorítsa Brennát a fogasnál. - Shawn elkésett a munkából - folytatta hangját lehalkítva -, és részeg is volt. Mi folyik itt?

- Most nem beszélhetek róla. Legyen elég annyi, hogy mindent elszúrtam.

Darcy Brenna vállára tette a kezét, míg behatóan szemügyre vette. - Borzalmasan nézel ki. Komoly veszekedés volt, vagy csak egy kisebb?

- Shawnnal egyáltalán nem vesztem össze. - A konyhaajtó felé nézett, s azon járt a feje, hogy oldják meg ezt a problémát, és hogy értenek szót egymással. - Szóval berúgott? Ennyi eszem nekem is lehetett volna. Hadd dolgozom, Darcy. Hosszú este lesz, és minél hamarabb nekifogok, annál gyorsabban a végére érek.

De rosszul ismerte Darcyt az, aki azt hitte, ilyen könnyen le lehet rázni. Amint alkalma nyílt rá, már a konyhában is termett. Míg a rendelést sorolta, alaposan megnézte Shawnt. Bár megviseltnek tűnt, józannak és kiegyensúlyozottnak látta.

- Megjött Brenna. - Darcy érdeklődése felébredt, amikor észrevette, hogy Shawn egy másodpercre elakad a tésztanyújtással. - Boldogtalannak látszik. És te is.

Shawn tovább nyújtotta a tésztát a húsos pitékhez. - Kiheverjük.

- Segítek.

Shawn felpillantott. - Miért?

- Mert Brenna a legrégibb és legkedvesebb barátnőm, te pedig a sors szeszélye folytán a bátyám vagy.

Shawn arcán mosoly suhant át. - Egyet se félj, kiheverjük - ígérte. - Nekünk kell lerendeznünk.

- Ebben a harcmodorban nagy tapasztalattal rendelkező szakember segítségét utasítod vissza.

Shawn egyenlő négyzetekre vágta fel a tésztát. - Ha nem haragszol, vész esetén fordulnék csak hozzád.

- Ahogy akarod. - Darcy kifelé indult, megállt, és visszafordult. - Fontos számodra Brenna?

Shawn tudta, hogy a húga milyen jól olvas mások arcában, ezért lehajtotta a fejét.- Azt hiszed, nem tudom, hogy amit kiejtek a számon, azt úgy, ahogy van, továbbadod Brennának?

- Nem én. Ha megkérsz rá.

Shawn végre felnézett. Tudta Darcyról, hogy lojalitásában megbízhat. Mint ahogy azt is, hogy inkább hagyja magát karóba húzni, mint hogy megszegné adott szavát. - Akkor megkérlek rá. Úgy érzem, mintha az életem egy vékony, síkos szálon függne. Ha egyik oldalra ugrom, szilárd talaj lesz a lábam alatt, ha a másikra, mocsár. Elsüllyedek benne, és akkor mindennek vége.

- Akkor vigyázz, hova lépsz - tanácsolta Darcy, és visszament a kocsmába.

Egyre nőtt odabent a zsivaj. Nemsokára az ember a saját hangját sem hallja, és csak akkor lesz csend, ha felcsendül a muzsika, majd ismét felerősödik a hangzavar, ha elhallgatnak. Brenna két kézzel csapolta a sört, s közben Jack Brennant hallgatta, aki bő lére eresztve mástól hallott viccet mesélt egy királylányról meg egy békáról. Bár Brennának nem sok kedve volt hozzá, a végén kötelességtudóan nevetett.

A zenekar kezdett készülődni, de Brenna ráparancsolt magára, hogy ne figyeljen oda. Tekintetének mégsem tudott parancsolni, és az megpihent a szőke énekesnőn.

Pontosan az a típus, akihez Shawn visszamenne. Léha csirkefogó. Ugyan mennyi időbe telne nála? Egy hónapba, egy hétbe vagy akár egy éjszakába, hogy másik nőre másszon?

- Szinte félek megkérdezni - szólította meg Jude, és felült egy bárszékre. - Kaphatok ásványvizet?

- Persze. - Brenna elővett egy poharat, jeget tett bele, mert Jude amerikai módra szerette. - És miért félsz megkérdezni?

- Mert olyan vasvillaszemeket meresztesz, mintha fel akarnál nyársalni valakit. Nem akarok én fityegni a vasvilla végén.

- Akkor már inkább én vagy az a szőke ott.

- Eileen? Miért?

- Mindenekelőtt azért, mert nagy csöcsei vannak. - Brenna letette a poharat, és úgy döntött, nem folytatja a felsorolást. - Csodásan nézel ki ma este, Jude Frances. Jól nézel ki, és boldog vagy.

- Mindkettő igaz. Megint egy kilót híztam. Már nem tudom begombolni a nadrágom.

Brenna kiszolgált, pénzt vett el, sört csapolt. - Nemsokára előveheted a kismamaruhákat, amikre Darcy rábeszélt. Nem akarsz átülni egy asztalhoz, hogy a széknél megtámaszd a hátad?

- Nem. Itt egyelőre nagyszerűen megvagyok. Megvárom az első részt, és eszem egy tányér levest.

- Enni akarsz? - Brenna szájából vádként hangzott a kérdés. Jude csak bámult.

- Mi tagadás, megfordult a fejemben.

- Akkor ülj át az egyik asztalhoz - rendelkezett határozottan Brenna. Ha Jude asztalnál rendel, Darcynak kell bemennie az ételért a konyhába.

- Nincs kedvem. Ezt-azt hallottam a Shawn és közted előállt problémáról. Nem oldhatod meg, ha annyira sem vagy képes, hogy kinyisd az ajtót és rendelj egy levest.

- Talán nem is akarom megoldani. - Amikor Jude szó nélkül összefonta karját a pulton, Brenna nagyot fújt. - Bevallom, agyamra mennek a férjezett asszonyok. -Elvett a csap alól egy kész Guinnesst, engedett egy újabb korsóval, kitöltött egy pohár világos sört, és elvette az értük járó pénzt.

- Tündérmeséken jár a fejed - folytatta. - Itt azonban másról van szó.

- Egyet is értenék veled, ha nem volna egy apró bökkenő. Vagyis inkább kettő. Carrick és Lady Gwen.

Brenna megvetően felhorkant, és két újabb korsó csapolásához látott. - Semmi közöm hozzájuk. Majd én elmondom, hogy végződik egy tündérmese - mondta, mert eszébe jutott Jack Brennan vicce. - Az enyémben a királylány nem csókolja meg a békát, hanem este békacombot vacsorázik. Mindjárt hozom azt az istenverte levesed.

Alig várta, hogy Shawnnak essen. Az ajtóhoz ment és belökte. A férfi a tűzhely előtt állt, egyik kezében fakanál, a másikban lapát. Haja kicsit felgöndörödött a melegtől. Ráférne egy hajvágás, futott át Brenna agyán. Nem vette a fáradságot, hogy megborotválkozzon, és ez nem volt jellemző rá. Egynapos borostája alatt vöröseslilában játszott a bőre.

Mielőtt Brenna megszólalt volna, beszűrődött a konyhába a szőke énekesnő meleg, tiszta hangja. Mit számított, hogy semmi alapja. Mit számított, hogy semmi sem provokálta ki. Brenna egyszerűen felkapta a vizet tőle.

- Levest rendeltek.

- Kész van és forró - mondta könnyedén Shawn, mert megérezte Brenna hangulatát. - Most nem érek rá. Kérlek, merd ki helyettem.

- Más sem tétlenkedik - morogta Brenna, de elővett egy tányért. - Mi történt az arcoddal?

Shawn megmozgatta az állkapcsát. - Nem néztem a lábam elé.

- Igen. Hallottam, hogy a kelleténél többet ittál.

Ha harapós a kedve, nem fog bánkódni és komoran merengeni, gondolta Shawn. Jobb így mindenkinek. - Abban a pillanatban ez tűnt célravezetőnek.

Brenna kimerte a levest, és a tálat egy másik tányérra tette. - És most?

Shawn oda akart hajolni, csak egy kicsit, mivel mindkettejüknek tele volt a két keze, és megcsókolni Brennát. Ehelyett azonban csak vállat vont. - Most jobban meg kell néznem, hova lépek. - És csak hogy bosszantsa Brennát, Eileen bájos hangjával együtt dúdolta a dalt.

- Azt hiszed, ilyen egyszerű? Hát nem. Majd zárás után beszélünk róla.

Shawn hagyta, hadd legyen övé az utolsó szó, mert ő is ugyanezt akarta ajánlani neki. Amikor Brenna dühösen, vadul villogó szemmel kivonult, Shawn könnyebb szívvel folytatta munkáját.

Néhány clevelandi turista alaposan a pohár fenekére nézett, és Brenna segített Aidannak a panzió felé terelni őket, mivel félő volt, hogy nyakukat törik, ha ebben az állapotban biciklire ülnek.

Shawn kiszámította, mikor a legalkalmasabb, hogy felbukkanjon. - Á, szóval sikerült útnak indítanod őket. Nem kell segítség.

- Nem. Hazabotladoznak az ágyukba. - Aidan utánuk nézett, ahogy dülöngélve, csetlő-botló léptekkel távolodnak az utcán, és a „Whisky, te vagy az ördög" című dal hamis előadása hallatán megcsóválta a fejét. - Pár frissen végzett jenki iskolás. Végtére is elképzelhetetlen egy körutazás anélkül, hogy berúgnának egy ír kocsmában, nem? - Elértette Shawn pillantását. - Hosszúra nyúlt a mai nap. Végeztünk is, azt hiszem. Kösz, hogy segítettél, Brenna.

- Örömmel. Jó éjt, Aidan.

- Nekünk még hosszabb volt - jegyezte meg Shawn, amikor Brennával kettesben maradtak az utcán.

- Igen, és még nincs is vége. Szeretnék járni egyet a parton, ha nincs ellenedre.

- Rendben. - Shawn nem fogta meg a kezét, hanem mellette sétált, s kezét zsebre vágta. - Hűvös, tiszta az idő. És telihold van.

- Nagy szerencse. Nem fagyunk meg, és orra sem esünk.

Shawn kénytelen-kelletlen elnevette magát. - Romantikus bolond vagy, Mary Brenna.

- Bolond az igen, időnként. Például veled kapcsolatban, miután tudtam, milyen érzéseket táplál irántad a húgom.

- Veled vagy nélküled, de semmiképp sem nyújthatom neki azt, amit szerinte tőlem remél. Ezt lehetetlen megkerülni. Sajnálom, ha bánat érte, és még jobban sajnálom, hogy sértettségében téged sebzett meg. De akárhogy töröm is a fejem rajta, szerintem ez egyszerűen elkerülhetetlen volt.

- Kivárhattam volna, amíg az irántad táplált érzései elhalványulnak, ahogy ez be is fog következni.

- Á, szóval én felejthető vagyok.

Brenna felnézett rá, aztán elkapta a tekintetét. - Súlyos csapás a büszkeségednek, de sajna így van. Mary Kate épp csak húszéves, és ábrándjaitól nem látja a valóságot.

- Te ezzel szemben nem vagy ábrándos.

- Meglehetősen tisztán látok. Én kezdtem el kettőnk kapcsolatát, és be is fejezhetném. Kész is voltam rá. Csakhogy ez nem megoldás. Mary Kate nem bocsát meg és nem fel pusztán azért, ha otthagylak. Ha igazi felnőtt akar lenni, m kell tanulnia az élet nehézségeivel szembenézni.

- Szóval te döntesz mindannyiunk helyett.

Shawn megállt, Brenna feléje fordult. A férfi mögött holdfény áradt szét a tájon, gyöngyházfénye beragyogta a tengert és a homokpartot. A telihold fényénél Brenna meglátta, hogy Shawn tekintete nem nyugodt vagy játékos, hanem igencsak dühös.

- Valakinek döntenie kell.

- És mindig csak neked? Talán nekem lett elegem belőled. Talán jobban szeretem a kiegyensúlyozottságot, mint két nő közt őrlődni, akik csípnek és harapnak.

Brennát erős megrázkódtatás érte, de legalább annyira meg is bántódott. - Nem csípek és harapok - torkolta le férfit. - Sem Mary Kate-tel, sem mással nem akartam marakodni a hozzád hasonlók miatt. És hogy eleged lenne belőlem, nos, reggel még egész más nótát fújtál.

- Sokféle nótát ismerek. Miután ennyire rossz véleménnyel vagy rólam, várhatóan könnyebbséget jelent majd, ha megszabadulsz tőlem. Mindketten találunk más szexuális partnert, ha erre szottyan kedvünk.

- Nemcsak szexről volt szó.

No végre, gondolta Shawn. - Nem? - Közelebb lépett, és a tenger felé szorította Brennát. - Nem azt mondtad, hogy azt akarsz tőlem?

- De igen. - Mire gondolhat?, gyötrődött Brenna, amikor Shawn szemébe nézett, amely fekete volt, mint az éjszaka, gondolatait, érzéseit gondosan leplezte. - De ugyanakkor kedveljük is egymást. Nem hagyom, hogy így lealacsonyítsd kettőnk kapcsolatát.

- De majd te megmondod, mi legyen az életemben, és mi ne legyen, mit tehetek és mit nem? - Felkapta a lányt, mi előtt lába a vízbe ért volna. - Miért akarnád, hogy olyan férfi tartson a karjában, akinek ilyen könnyen lehet parancsolgatni?

- Shawn. - A férfi a levegőben tartotta, Brenna lábai kalimpáltak a föld fölött. Szíve hevesen dobogott. - Tegyél le.

- Pedig azt akarod, hogy öleljelek. Még amikor arra gondolsz, hogy megmutathatod, hogy ide menjek vagy oda, azt akarod, hogy a karomba vegyelek.

- Erre igazán nem vagyok büszke.

Shawn még feljebb emelte. - Francba a büszkeséggel.

Amikor megcsókolta, kemény volt és könyörtelen. Brenna ellenállhatott volna, eltaszíthatta vagy küszködhetett volna. De egyiket sem tette.

Adott, mert Shawn oly ritkán követelt. Adott, mert adni akart. És amikor teste lázasan remegni kezdett, kimondta a férfi nevét.

- Itt és most a magamévá tehetnélek. - Hirtelen letette Brennát a földre. - Gondolj bele, mi ennek az oka. Én már átgondoltam.

Brenna e percben, amikor benseje felkavarodott, és fejében úgy dübörgött a vér, mint háta mögött a tenger, képtelen volt épkézláb gondolkodásra.

- Hazamegyek.

- Menj csak. Nem tartalak vissza. - Shawn zsebre vágta a kezét, nehogy kísértésbe essen és épp ezt tegye. - De egyet ne feledj, Brenna. Nem futok utánad. Ha egyszer sikerül kiokoskodnod, hogy mi lakozik benned, tudod, hol találsz meg.

Brenna elindult. Shawn mondhat, amit akar a büszkeségről, de neki is van önbecsülése. Nem kezdett el futni, míg az aszfaltos útra nem ért.

- Á, szóval így igézed meg a hölgyeket? - Carrick a sekély vízben állt, és felemelte az ezüstsípot, amit ajkához emelt, hogy egy eleven dalt játsszék. - Furcsák vagytok ti, halandók.

- Tudom, mit teszek.

- Biztosra veszem, hogy úgy hiszed. Ó, te oktondi. Ha szereted ezt az asszonyt, miért hagyod, hogy elhagyjon?

- Mert szeretem. - Az eddig féken tartott harag most átszakította a gátat, amikor Carrick ellen fordult: - A magad idejében te sem jeleskedtél a magad asszonyánál, nem?

Carrick szeme megvillant, vad kékjével a csillagos eget végighasító villám

fénye vetekedett. - Ki akarsz állni a hozzám hasonlókkal, ifjabb Gallagher? - Kilépett a vízből, és csizmája puha és száraz volt. - Drága jó anyád nem óvott attól, hogy szembeszállj a tündérek népével?

- Nem félemlítesz meg, Carrick. Szükséged van rám. Hatalmad és varázslataid mellett is oda jutottál, hogy egy halandóra van szükséged. Ne pazarold hát rám fenyegetéseid és tűzijátékod. Nem ijesztesz meg.

Carrick haragja lelohadt, elmúlt. - Ah! Az asszony úgy képzeli, tudja, mi lakozik benned, de még mélyre kell ásnia. Vigyázz, ne mutass meg magadból túl sokat túl gyorsan, mert azzal elijeszted.

- Vigyen el az ördög - vágta oda Shawn.

Carrick foga fehéren villant, ahogy elmosolyodozz. – Nem kellek neki - felelte, és sípja muzsikája mellett szertefoszlott.

17

Brenna korai misére ment. A hűs reggeli fényben a kis templomban viaszgyertyák és szenteltvíz illata érződött. Brenna mindig is úgy vélte, hogy a szenteltvíznek enyhén fémes illata van. Gyermekkorában Mollie azt mesélte, hogy a vízben levő áldás illatát érzi. Gyakran felidézte anyja szavait, vigaszt merített belőlük, akár a templomi szenteltvíztartóba, akár Szent Declan kútjának vizébe merítette az ujjait.

A hátsó padban kisgyerek nyűgösködött, nyafogását anyja halk szóval, simogatással próbálta csitítani. Brennát nem zavarta. Ritkán fordult elő, hogy mise közben nem sírt fel hangosan, nem kezdett pityeregni egy kicsi, nem mozgolódtak a nagyobbak, keményített ruhájuk nem súrolta hangosan a fapadokat.

Szerette az ismerős hangokat, akárcsak magát a mise menetét. Átadhatta magát gondolatainak, ami megítélése szerint többnyire nem különbözött az imádkozástól.

Választás előtt állt. Ha rendbe akarja hozni, amit elrontott, gyorsan kell cselekednie. Ha repedés támad valamin, az egyre szélesebb lesz, ha nem tesz ellene. És a repedés előbb-utóbb törés lesz, és akkor már nagyon nehéz megjavítani.

Megromlott a kapcsolata Mary Kate-tel, és ez alááshatja vér és szív szerinti kötelékük alapjait. Részben őt terheli a felelősség, hogy így történt. Ha nem tesz ellene, ez a törés egész családját szétrombolhatja. Az pedig, hogy miképp hozza helyre, eldönti, mennyire erős lesz a kapocs, vagy maradnak-e nyomok rajta.

Ugyanez igaz Shawnra is. Egy élet szeretete, közös emlékei és barátsága alapjai rendültek meg. Nem állhat félre, és nézheti végig, ahogy romba dől.

Választhat, hogy hol kezdi helyrehozni, és mit tesz. Mindkét választáshoz meg kell tennie bizonyos lépéseket, és ezt a nehéz feladatot nem háríthatja át másra. Legjobb, ha rögvest hozzákezd.

Percekkel a mise vége előtt kisurrant. Így nem kellett senkivel sem szóba elegyednie, pletykálkodnia vagy a családjával kapcsolatos érdeklődésre válaszolnia. Hazahajtott a furgonjában, gyomra remegett, de elszánta magát, melyik lépést teszi meg előbb.

- Ó, hát itt vagy. - Mollie ünneplőben állt az ajtóban. Hallom, korán elmentél.

- Misén voltam.

- Mi is mind oda készülünk.

- Mary Kate később utánatok megy. - Brenna belépett, és elindult felfelé a lépcsőn. - Elviheti a furgonom.

- Brenna. Nem akarok veszekedést ebben a házban az Úr napján.

- Nem lesz veszekedés - ígérte Brenna. Úgy gondolta, ha kell, majd másutt veszekszik.

Épp felért a lépcsőn, amikor apja kilépett a szobájából. Arca a borotválkozástól piros volt és fénylett, hajába a fésű barázdákat vont, mintha homokba húztak volna csíkokat. Brenna szíve majd megszakadt a szeretettől.

- Papa.

Kínos pillanat volt, és Mick azt érezte, ez még sokáig így lesz közöttük, de Brenna szeme könnyes lett, és ezt nem bírta elviselni. - Anyád misére terel össze minket.

- Én már voltam.

- Akkor jó. - Lábával zavartan csoszogott. - Korán indulnék reggel. O'Learyék hátsó lépcsője végre beszakadt, ahogy mindig is mondtuk nekik. Persze O'Leary is lezuhant, amit egyébként megérdemel, ha már hagyta szétrohadni. Náluk kezdünk.

Brenna megértette, hogy bármelyikük egyedül is megjavíthatta volna a lépcsőt. Az, hogy Mick vele együtt akar dolgozni, behegesztette szívén a legnagyobb repedést. - Kész leszek. Papa…

- Elkésünk a miséről, ha nem indulunk - szólt fel Mollie.

- Holnapig ráér - mondta Mick, és gyöngéden megérintette Brenna karját, amikor elment mellette.

Brenna mély levegőt vett. - De nem minden - mormolta, és kinyitotta a testvérei szobájába vezető ajtót.

Alice Mae türelmesen ült az ágy szélén, ünnepi cipője kifényesítve, haja rózsás aranyra fésülve. Mary Kate a tükör előtt piperészkedett, szempilláját festette éppen. Szeme még puffadt volt a sírástól, de száját keményen összeszorította, amikor megpillantotta a nővérét.

- Alice drágaságom, mama hív. Menj csak.

Mary Kate megrázta a haját. - Veled megyek, Alice Mae.

- Nem mész - helyesbített Brenna, és elállta az útját. - Későbbi misére mész majd.

- Azt teszem, amit akarok, és nem azt, amit te mondasz.

- Velem tarthatsz, és a háztól távol pontot tehetünk az ügy végére, mivel mamának megígértem, hogy itt nem veszekszünk. Vagy gyerek módra játszhatod a sértődöttet álló nap és éjjel. Ha viszont végre felnőtt módra akarsz viselkedni, Mary Kate, akkor lent megtalálsz a furgonban.

Öt percbe sem telt, és Mary Kate megjelent az ajtóban, aztán felkapaszkodott a furgonba. Míg Brenna sebesen kihajtott az útra, felfigyelt rá, hogy húga kirúzsozta a száját. Képtelen volt felfogni, miért tekinti a nők többsége oltalomnak vagy fegyvernek a rúzst.

Igaz, ősei kékre festették magukat, amikor harcba indultak.

A szirti szállodához hajtott és leparkolt, mert semleges övezetnek vagy inkább Mary Kate számára ismerős terepnek ítélte. Kiszállt és elindult, mert tudta, hogy Mary Kate követi majd.

- Hova mész? - kérdezte a húga. - A sziklákhoz, hogy le tudj taszítani?

- Olyan helyet keresek, amit mindketten tisztelünk annyira, hogy ne cibáljuk egymás haját, és ne pofozkodjunk.

Az ösvényen maradva átvágtak a sziklákon, ahol még hűvös volt a levegő. A tél láthatóan nem adta még meg magát a tavasznak, de imitt-amott kibújtak már a vadvirágok, és az énekesmadarak olyan hangosan csiviteltek, mint a rikoltozósirályok.

Brenna elhagyta a valamikor Szent Declan tiszteletére emelt katedrális romjait, elment a forrás, majd az azon túl álló három kőkereszt mellett, és megállapodott a halottak és az emléküket őrző kövek közelében.

- Megszentelt földön állunk - vágott bele Brenna. - Azért hoztalak ide, hogy itt mondhassam el: sérelmet okoztam neked. Testvérem vagy, vér a véremből, és nem voltam úgy tekintettel az érzéseidre, ahogy kellett volna. Nagyon meg bántam.

Mary Kate annyira megdöbbent, hogy ez ismét felpaprikázta. - Azt hiszed, ezzel el is intézted?

- Inkább azt, hogy ennél többet nem mondhatok.

- Lemondasz Shawnról,

- Eleinte hajlottam rá - mondta Brenna lassan. - Egyrészt önhittség vezérelt. „A húgomért lemondok róla", gondoltam. „Akkor majd belátja, mekkora áldozatot tudok hozni azért, hogy boldoggá tegyem." Másrészt pedig a bűntudat, mert fájdalmat okoztam azzal, amit tettem, és úgy véltem, Shawnnal való szakításommal kellően megbüntetem magam.

- Szerintem több bűntudat, mint büszkeség kellene hogy legyen benned a viselkedésed miatt.

Brenna dühbe gurult, szeme ingerülten megvillant, de aztán elnyomta magában a haragot. Ismerte húgát: Mary Kate értett hozzá, hogy felbosszantsa ellenfelét, aki emiatt képtelen következetesen gondolkodni.

- Nem érzek bűntudatot amiatt, ami Shawn és közöttem volt, csak az bánt, hogy a kettőnk dolga fájdalmat okozott neked, és kínos helyzetbe hozott. - Hűvös modora fokozta szavai súlyát. - És ezért kész voltam elfordulni tőle mint kedvestől, s talán mint baráttól is. De azután jobban átgondoltam, és arra a következtetésre jutottam, hogy ez nem lenne más, mint egy hisztis gyereknek engedni, és ezzel sem téged, sem az érzéseidet nem kezelném kellő tisztelettel.

- Úgy csűröd-csavarod, hogy végül megkaphasd, amit akarsz.

A kettejük közti négy év hirtelen negyvennek tűnt, és Brenna ólmos fáradtságot érzett. Mary Kate hangján érződött, hogy mindjárt elsírja magát, de könnyei szenvedélyesek és kicsinyes gyűlölködéstől fűtöttek voltak; Brennát azokra az időkre emlékeztették, amikor egy új játékon vagy a dobozban maradt utolsó kekszen marakodtak össze.

- Hogy akarom-e Shawnt? Igen, akarom. Még nem gondoltam végig mindent vele kapcsolatban, de az óhajtás megvan bennem, és ezt nem is tagadom. Mint nő a nőnek mondom, hogy ő is ugyanígy akar engem. Nagyon sajnálom, hogy ez boldogtalanná tesz, Mary Kate, de Shawn nem úgy tekint rád, mint nőre.

Mary Kate dacosan felszegte állát, és Brenna arra gondolt, hogy hasonló körülmények között maga is így tenne. - De talán úgy nézne rám, ha nem lennél az ágyában.

- De tagadhatatlan tény, hogy ott vagyok, és nem kelek fel, hogy átadjam neked a helyem. Tegnap még esetleg megtettem volna, mert elviselhetetlen volt kínjaid látni, és tudni, hogy okozójuk részben én vagyok. De most tiszta fényben nézek rád, tiszta fejjel gondolkodom, Mary Kate, és a te szíved sem szakad meg. Csak átkozottul dühös vagy.

- Honnan tudod, mit érzek iránta?

- Tudni nem tudom, de te majd felvilágosítasz.

Mary Kate felvetette a fejét, s az élénk szél kifújta arcából a haját. - Szeretem! - kiáltotta szenvedélyesen és lenyűgöző teatralitással. Brenna elismeréssel adózott neki, mert tudta, adott esetben képtelen lett volna ilyen hatásos kijelentésre.

- Miért?

- Mert szép és érzékeny és kedves.

- Igaz, ez mind jellemző rá, ahogy Clooneyék kutyájára is. És mik a hibái?

- Egyetlen hibája sincs.

- Már hogyne lenne. - Brenna a gondolattól megnyugodott, és furcsa érzelgősség lett úrrá rajta. - Csökönyös és lassan mozdul és szórakozott. Időnként akár magadban is beszélhetnél, amikor hozzá szólsz, mert a gondolatai egész másutt járnak. Mentes a becsvágytól, és állandóan noszogatni kell, különben boldogan egy helyben marad.

- Te látod csak ilyennek.

- Én olyannak látom, amilyen a valóságban, nem pedig egy könyvből vett tetszetős képnek, Mary Kate. - Közelebb lépett a húgához, bár tudta, még korai lenne hozzáérnie. - Legyünk őszinték egymáshoz. Van valami a külsejében, valami árad belőle, ami vágyat ébreszt a nőkben. Megértem, hogy rád is így hat. Nem voltam sokkal idősebb, mint Ali Mae, amikor már sóvárogtam utána.

Mary Kate szemében megrezzent valami. - Nem hisz neked. Nem vagy a várakozás híve.

- Úgy hittem, túljutok rajta. Aztán meg azt, hogy bolondot csinálok magamból. - Brenna kisimította arcába fújt haját, és arra gondolt, bárcsak hátrakötötte volna, mielőtt feljött ide. - Végül vágynál több volt. Sóvárgásnál is több.

- Nem szereted Shawnt.

- De tudnám szeretni. - Amint kiejtette a szavakat, Brenna szívére szorította a kezét, mintha ütés érte volna. - Azt hiszem, talán tudnám szeretni - mondta újra, aztán térdre roskadt. - Ó, édes jó Istenem, mondd, mit tegyek?

Mary Kate tátott szájjal bámulta, hogy a testvére arcából kifut a vér, térdepelve előre-hátra ringatódzik, és úgy szorítja kezét a mellére, mintha szívrohama lenne. - Hagyd abba. Csak megjátszod.

-                   Nem én. Képtelenség lenne. Nem kapok levegőt.

Mary Kate gyanakodva közelebb ment, és jókorát sózott Brenna hátára. - Tessék.

Brennából kiszakadt a levegő, aztán sípolva újra beszívta. - Kösz. - Elgyöngülve rogyott a sarkára. - Képtelen vagyok most megbirkózni ezzel. Nem megy. Nem is lehet elvárni tőlem. Elég rossz volt így is, de ez egyszerűen nem megy. Nem old meg semmit, csak áthelyezi a súlyt. A francba!

Mivel Brenna láthatóan nem készült felállni, Mary Kate is leült mellé. - Úgy hiszem, megbocsátanék neked, ha szeretnéd. Nemcsak azért mondod, hogy megbocsássak?

- Nem. És nem azt mondtam, hogy szeretem, csak hogy talán szeretni tudnám. - Brenna kétségbeesetten kapaszkodott meg testvére kezében. - Egy szót se róla senkinek! Esküdj meg, hogy senkinek sem szólsz róla, különben álmodban fojtlak meg. Esküdj.

- Az isten szerelméért, minek mesélném el fűnek-fának? Hogy még nagyobb hülyének nézzenek?

- Valószínűleg elmúlik.

- Minek akarod, hogy elmúljon?

- Hogy szerelmes lennék Shawn Gallagherbe. – Brenna először arcát dörgölte,

majd beletúrt a hajába. - Szép kis zűrzavar lenne! Egy év alatt megbolondítanánk egymást; engem a tettvágy fűtene, ő meg végigálmodozná a napokat. Hisz még az sem jut eszébe, hogy bedugjon egy lámpát a konnektorba, nemhogy megjavítsa!

- Minek az? Majd te megjavítod. És miért baj, ha az álmodozáshoz ért? Másképp hogyan írhatna ilyen zenét?

- És mire megy a komponálással, ha semmit sem kezd vele? - legyintett Brenna. - De nem mindegy? Hiszen egyikünk sem ezt akarta, amikor belekezdtünk. Ostoba nőként viselkedem, és ettől falra tudnék mászni. Miért kell a nőnek mindig szerelemmé változtatni a vonzalmat?

- Talán a vonzalom mögött mindvégig szerelem rejtőzött. Brenna felkapta a fejét.- Mitől lettél egyszerre ilyen bölcs?

- Esetleg attól, hogy nem bánsz már úgy velem, mint egy buta kislánnyal. S talán mert amikor most rád nézek, kezdem belátni, hogy netán nem is szerelmet éreztem iránta. Annyi biztos, hogy nem sápadtam el és nem kezdtem remegni tőle. És... - lezöttyent, szája gunyoros mosolyra húzódott - talán azért, mert elégedetté tesz, hogy most az egyszer gyengének és rémültnek látlak. Tegnap majdnem tövestül tépted ki a hajam.

- Te is eltángáltál.

- Éppenséggel te tanítottál meg verekedni. - Mary Kate szemét érzelgős könnyeklepték el az emléktől. - Sajnálom, hogy lekurváztalak. Első alkalommal dühömben, utána már gonoszságból mondtam. - Megtörölgette a szemét. - És restellem, hogy miket írtam rólad a naplómba… legalábbis egy részét.

- Nem számít. - Ujjaik összekulcsolódtak. - Nem akarom, hogy akár Shawn, akár más közénk álljon. Kérlek, ne kényszeríts, hogy eltaszítsam magamtól!

- Hogy becsületesnek és ártatlannak érezd magad? Ebbe nem megyek bele! - Szája sarkába visszatért a halvány mosoly. - Szerzek én magamnak férfit, ha akarok. De… - félrehajtotta a fejét - egyet szeretnék tudni.

- És mi lenne az?

- Tényleg olyan jól csókol, ahogy ránézésre gondolná az ember?

- Ha mindent belead, elolvadsz a gyönyörűségtől.

- Sejtettem - sóhajtott fel Mary Kate.

Brenna elsétált a házhoz, de nem látott sokkal tisztábban, amikor megérkezett, mint amikor elindult. Abból, ahogy a nap a felhők alól sütött, Brenna közelgő könnyű esőt jósolt.

Olyan nap, amikor jó összekucorodni a tűz előtt. De a Tündérdombi-ház kéményéből persze egyetlen füstcsík sem szállt fel. Shawn többször feledkezik meg az ilyesmiről, mint ahányszor eszébe jut.

Nem állt ott a kocsija sem, amiből Brenna arra következtetett, hogy Shawn templomba ment. Majd megvárja. Amint belépett a kertkapun, felnézett az ablakra, mert öntudatlanul is Lady Gwen zöld szemének nyugodt tekintetére számított, de semmi sem mozdult, sem élő, sem más.

Az ajtón belül majdnem felbukott Shawn munkához használt csizmájában, amit a férfi előző este lerúgott. A sarkokra nagy sárkölöncök tapadtak. Brenna bakancsa orrával félretolta őket, aztán egyenesen a kis homlokzati nappaliba sietett, hogy tüzet rakjon.

A zongorán Shawn kottái hevertek elszórtan, az asztalon teáscsésze. És egy zömök kis zöld váza, benne kerti virágok.

Erre mindig gondol, tűnődött Brenna. Soha nem jutna eszébe megtisztítani a csizmáját, mint ahogy Brennának sem, de gondossága megkívánja és mindig szakít rá időt, hogy virág legyen az asztalon.

Neki miért nem jut ez az eszébe? Szereti, ha virág van otthon, vagy gyertya ég. És imádja a kettő összekeveredő illatát. Nem felejti el kisöpörni a kéményt, megrakni a kandallót fával vagy tőzeggel, de sosem jutnának eszébe olyan apróságok, amelyektől egy házból otthon válik.

Egy dolog függönyöket felakasztani, gondolta, és megint más csipkét feltenni.

Amint jól égett a tűz, a zongorához őgyelgett. Vajon tegnap este is komponált?, kérdezte magától. Nagyon haragudott rá. Vajon dühét is itt vezeti le, nemcsak álmait önti dalba?

Szíve a dalában van. Homlokát ráncolta, míg a kottafejekkel és szavakkal összefirkált oldalakat lapozgatta. Ha ez igaz, miért hagyja így szerteszét a kottáit? Miért nem kezd velük valamit?

Hogyan szerethet ennyire valakit, akiből hiányzik az alapvető vállalkozókedv? Hiszen nem lehet elég, hogy egy férfiban fény legyen, ha nem használja semmire.

- „Lábad elé, amit leteszek - olvasta a kottáról -, hold sírta könnycseppek ezek. Szívem, amíg csak dobog, évek árján érted zokog. Éj éj után a varázs kitart, de a szerelem megtöri majd."

Á, szóval legendáról énekel, gondolta Brenna. És mire vár?

Letette a kottát, amikor odakint meghallotta Shawn kocsiját.

A férfi látta a füstöt, s tudta, hogy csak Brenna lehet. Abban már bizonytalanabb volt, hogy most mihez kezdjen. Csakis abban reménykedhet, hogy mint komponáláskor, a következő passzus magától adódik.

Belépett a házba, és amikor Brenna a nappali ajtajában feltűnt, felé fordult.

- Délelőttönként még hűvös van. Begyújtottam.

Shawn bólintott. - Iszol egy teát?

- Nem. - Brenna képtelen volt olvasni az arcvonásaiban, és ez nyugtalansággal töltötte el. - Tegnap este dühös voltál rám. Még most is az vagy?

- Már nem annyira.

- Hát… - Brenna most először volt zavarban, és ennek nem örült. - Gondoltam, elmondom, hogy beszélgettem ma délelőtt Mary Kate-tel. Négyszemközt.

- Akkor ne is számolj be róla.

- Én is így gondoltam.

- Örülök, hogy túl vagy rajta. Remélem, idővel velem szemben is felenged majd.

- Egy darabig feszélyezni fogja, ha összefuttok, de ami a többit illeti… miután felsoroltam a hibáidat, úgy érzi, mégsem szerelmes beléd.

Shawn felvonta a szemöldökét. - Ügyes húzás.

- Shawn - tette a férfi karjára Brenna a kezét, amikor Shawn elindult a szobába, így az ajtó keretében álltak egymással szemben. - Sajnálom, hogy tegnap este úgy váltunk el.

A „sajnálom" szó ritkán hagyta el Brenna száját, s ezzel Shawn is tisztában volt. Annál többet jelentett. - Akkor én is sajnálom.

- És engem nem nagyon zavarnak a hibáid, legalábbis a többségük nem.

Vasárnapi illata volt: sampon, szappan. Tekintete csupa bocsánatkérés, esengés. - Akkor hát helyreállt köztünk minden?

- Én is ezt szeretném.

Shawn bement a szobába, leült az egyetlen székbe, amit nem borítottak kottalapok. - Üldögélj velem egy kicsit, Mary Brenna.

A lány szeme felcsillant. Megkönnyebbülés ömlött el rajta. Úgy vélte, tudja, mit akar a férfi. Ennél jobban nem is rendezhetnék el nézeteltérésüket. Odament hozzá, ölébe ült, és fejét úgy hajtotta, hogy arcuk majdnem összeért. - Újra barátok vagyunk?

- Mindig is azok voltunk.

- Alig aludtam, mert mind azon aggódtam, hogy többé nem lesz fesztelen a kapcsolatunk, bár tudom, megígértük, hogy barátok maradunk.

- Így is lesz. Most tehát azt akarod, hogy csak barátok legyünk?

Válaszképp Brenna még közelebb hajolt, és száját a férfiéra tapasztotta. Apró sóhaja összevegyült Shawnéval, forrón, ismerősen. Shawn közelebb vonta magához, ráérősen visszacsókolta, lágyan és édesen, majd ajkát Brenna homlokára nyomta.

Azután a lány fejét vállára húzta, karjával kényelmesen körülölelte. Brenna értetlenül ült, várta, hogy a férfi a megszokott módon s helyekre vándorol, de Shawn csak magához fogta, míg a tűz halkan pattogott, odakint pedig susogott és kopogott az eső.

Brenna apránként elengedte magát, nekidőlt Shawnnak. A csend meghittsége elzsongította.

Sosem volt ilyen kedvese, aki ennyire megértette, aki beérte azzal, ha esős délelőttön ölében babusgathatta. Ezért szeretett bele? Vagy mindig is így érzett, csak nem volt tudatában? Bármi is a válasz, meg kell találnia, fel kell tárnia és meg kell vizsgálnia, míg minden darab a helyére nem kerül.

- Azon tűnődtem, hogy holnap este nem vagy-e szabad -kezdte Brenna. - Szeretnélek elvinni Waterford Citybe. Vacsorázni.

Shawn Brenna hajába rejtette mosolyát. Időbe telt, míg udvarolni kezdett, de ez már biztató kezdet. - Azt a ruhát veszed fel, amit annak idején a dublininak?

- Ha akarod.

- Szeretem, ahogy rád simul.

- Ha viszont ruhában leszek, a te kocsiddal kell mennünk. Még ma centiről centire átnézem. Kihagy a motorod, olajat kell cserélni, mert mocskos. Csak egy futó pillantást vetettem a motorházba, de állítom, hogy az akkumulátorod csatlakozói akkor voltak utoljára tisztítva, amikor én letakarítottam őket.

- Az ilyesmit mindig szakemberre hagyom.

- Ismerd be, hogy csak lusta vagy hozzá.

- Ez is közrejátszik. Nem ez az egyik hibám, ami Mary Kate-et jobb belátásra térítette?

- De igen. Felelőtlen alak vagy, Shawn Gallagher.

- A „felelőtlen" talán erős kifejezés.

- Sajnálom, ha megbántottalak vele. - Fészkelődni kezdett, és cseppet sem tűnt sajnálkozónak. - De azt csak beismered, hogy nem fűt az ambíció.

- Fűt, amikor fontos dologról van szó.

- És a zenéd nem fontos?

Shawn előrehajolt, hogy Brenna fülét csókolja, de a lány kizökkentette a megfelelő hangulatból. - Mi köze a zenémnek ehhez?

Csak óvatosan, Brenna, figyelmeztette magát a lány. Válaszd külön a darabokat, de ne tedd tönkre őket. - Elüldögélsz, komponálsz, aztán csak hagyod itt heverni a kottalapokat.

- Tudom, melyik hol van.

- A lényeg inkább, hogy mihez kezdesz velük?

- Élvezetet szereznek.

Falba ütköztem, gondolta Brenna Shawn arcát tanulmányozva, amely becsukódott előtte. Ügyes kézzel lehetne csak megnyitni újra, és Brenna elhatározta, hogy meg is teszi. Egyike a lépéseknek, amelyeket kitűzött magának.

- Ez mind nagyon szép, de nem akarsz valami többet? Nem akarod, hogymásoknak is élvezetet szerezzen?

- Még csak nem is szereted a zeném.

- És ezt mikor hallottad tőlem? - Shawn rezzenetlen tekintetére csak vállat vont. - Ha mondtam is ilyet, kizárólag a bosszantásodra tettem. Nagyon is szeretem. És ha olykor eljátszottad egy-egy dalod a kocsmában vagy egy ceilin, másoknak is tetszett.

- Barátoknak és családtagoknak.

- Ahogy mondod. Barát vagyok én is, nem?

- De igen.

- Akkor nekem ajándékozol egy dalt?

Shawn megmoccant, gyanakodóvá vált. - Hogy érted, hogy adjak neked egy dalt?

- Ahogy mondom. Ajándékozz nekem egy dalt, ami csak az enyém. Csereüzletet ajánlok. Egy dalért megjavítom a kocsid. - Ösztöneinek engedve felpattant, a zongorára mutatott. - Több tucat is hever itt. Én csak egyet kérek.

Shawn egy percig sem hitt neki, de nem látott sem csapdát, sem azt, hogy ebből mi kára származna. - Futó hangulat lehet ez nálad, O'Toole, de nem bánom. Adok egyet.

Felállt, de amikor keresgélni kezdett a papírhalomban, Brenna ellökte a kezét. - Nem. Majd én kiválasztom. Így igazságos. - Felkapta azt, amit előbb nézegetett, és amit - most döbbent csak rá - akkor pötyögött a zongorán, amikor Lady Gwen először megjelent előtte. - Nekem ez tetszik.

- Még dolgoznom kell rajta. - Shawn nem tudta, miért, csak azt, hogy pánik fogja el. - Nincs kész.

- Ezt akarom. Nem lépsz vissza, ugye?

- Nem, de…

- Helyes. - Brenna összehajtogatta a lapokat, és farzsebébe gyűrte őket. Nemtörődömsége láttán Shawn arca megrándult. - Most már az enyém. Köszönöm.- Lábujjhegyre állt, és könnyedén megcsókolta Shawnt. - Kocsival elviszlek a kocsmáig, ott leteszlek, így vissza tudom hozni a kocsid ide, ahol a szerszámaimat hagyom. Úgy fog menni, mint a kisangyal.

- Még van időm…

- De nekem nincs. Rengeteg a munkám ma. Ha zárás előtt viszem el az autód a kocsmához, visszahozol?

Shawn próbálta kiverni a fejéből a dalt. Brenna úgyis hamar megfeledkezik róla, nyugtatta magát. - Hova vissza? -kérdezte.

-                   Idáig elég lesz - mosolyodott el lassan a lány.

Mielőtt hazament volna átöltözni és a szerszámait felvenni, Brenna még egy helyre be akart nézni. Miután Shawnt letette a kocsmánál, Jude-hoz ment, és leparkolt a háza előtt.

Jude az előkertben volt, tavaszi munkákba merülve. Kesztyűje sötétlett a földtől, mellette a járdán több vázlat feküdt. Brenna közeledtére letottyant a sarkára, és feltolta szalmakalapját, amivel a szemerkélő esőtől védte a fejét.

- Elromlott a furgonod?

- Nem. Shawn kocsiján meg kell ezt-azt javítanom, mivel előbb menne be egy oroszlánbarlangba, mint hogy felemelje a motorháztetőt. Eláznak a rajzaid.

- Tudom. Abba kell hagynom. Csak siettetni akartam a tavaszt.

- Á, szóval leskiccelted a kertterveidet! - Brenna leguggolt, a rajzok fölé hajolt, hogy ne nedvesedjenek át jobban. - Akár egy tervrajz. Ügyes ötlet.

- Jobban el tudom képzelni. Menjünk be, itt nagyon esik már. - Jude megpróbált felállni, aztán helyzetet változtatott, és hasára tette a kezét. - Kezd a súlypontom eltolódni.

- Röpke pár hónap, és már csak emelővel tudsz felállni. Ezeket majd beviszem - kapta fel Brenna Jude rajzait és kosarát.

- A minap Colleen Ryant láttam a piacon. Bármelyik pillanatban szülhet. Totyog - mesélte Jude, amikor beléptek a házba. - Aranyos, de én inkább végig Madonna-szerűen siklani szeretnék.

- Az ember nem szűnik meg reménykedni.

Brenna betette a kerti kosarat a konyha melletti kis kamrába, a rajzokat pedig kiterítette a munkalapon, hogy megszáradjanak.

Feltették a teavizet. Az asztalra készítették a kekszes dobozt.

- Mondtam Aidannak, hogy ma a kocsmában ebédelek - mondta Jude, aztán szégyenlős mosollyal beleharapott egy cukrozott teasüteménybe. - De mostanában állandóan éhes vagyok. Semmi sem rontja el az étvágyam.

- Jól áll neked a várandósság, Jude. Emlékszem, amikor egy éve először pillantottalak meg a Tündérdombi-ház ajtajában, ahogy az esőben álltál, elveszetten. Most már megvagy.

- Milyen kedvesen fogalmaztad! Igen, már megvagyok. Megtörtént mindaz, amit akartam, és amit magamnak is alig vallottam be, hogy akarok.

- Megtörténtüket te is elősegítetted.

- Némelyiket igen. - A süteményt rágcsálta, míg Brenna fel-alá járkált a konyhában. - Másokat a sors hozott össze. Elég hajlandóság, bátorság kell hozzá, hogy hagyd megtörténni őket.

- Amikor rádöbbentél, hogy szereted Aidant, megmondtad neki? Kertelés nélkül?

- Nem. Féltem. Nem bíztam magamban eléggé.

Brenna éles pillantást vetett rá. - Vagy talán benne?

- Igen - ismerte el Jude. - Azelőtt, hogy idejöttem, sosem vettem tevőlegesen részt az életem alakításában, és nem bátorság idézte elő, hogy körülöttem és velem megtörténjenek bizonyos dolgok, hanem félelem és passzivitás. Meg kellett értenem, mi a különbség. Hogy bizonyos dolgok irányítását a kezembe kell vennem, máskor pedig hagynom kell, hogy magától helyére kerüljön minden.

- De meg kellett tenned bizonyos lépéseket.

- Igen. Szerelmes vagy Shawnba?

Brenna gondterhelten ült le. - Úgy tűnik, igen. Nem restellem bevallani, hogy nagy megrázkódtatás ez nekem.

- Jól áll neked a szerelem, Brenna.

Brenna kurtán felkacagott saját szófordulatán. - De nem jó érzés. Bár vélhetően előbb-utóbb hozzászokom. Majd én megcsinálom a teát - ajánlotta, amikor a kannában forrni kezdett a víz.

- Nem, maradj csak. Megmondtad már neki?

- Egy frászt. - Brennának váratlanul eszébe jutott valami, és gyorsan Jude-ra nézett. - Tudom, hogy a házaspárok mindent el szoktak mesélni egymásnak, de…

- Azt akarod, hogy ne szóljak róla Aidannak.

- Igen.

- Akkor nem fogok.

- Kösz. - Brenna nagyot fújt. - Most épp ott tartok, hogy megtegyem a kellő lépéseket, és kisüssem, melyikkel kezdjem. És bár kívül-belül ismerem, úgy értem, Shawnt, úgy látszik, nem olyan kiszámítható, mint gondoltam, mielőtt… szóval megváltoztak közöttünk a dolgok.

- Más a kapcsolat dinamikája szeretők és barátok között. Még életre szóló barátok között is.

- Ahogy mondod. De azt azért tudom, hogy alaposan fenéken kell billenteni, ha egyes kérdésekben mozgásra akarod bírni. És most meg akarom tenni az első lépést egy olyan ügyben, ami a legjobban piszkál, és ami bevallatlanul ugyan, de számára is a legtöbbet jelenti. - Megemelte a csípőjét, és farzsebéből előhalászta a kottalapokat.

- Egyik dala?

- Addig nyúztam, míg nekem adta. Ugye, tehetséges, Jude?

- Igen, úgy hiszem.

- Akkor miért nem lép ki vele a világ elé? Te csak tudod a választ, hiszen ismered az emberek gondolkodását, lelkét.

- Egy néhai közepes képességű pszichológiatanár véleményét kérdezed. - Jude letette a teáskancsót az asztalra, csészéket vett elő. - De erős a gyanúm, hogy fél.

- Mitől?

- Attól, hogy épp a legfontosabb dologban vall kudarcot. Mi van, ha nem elég jó, amit ír? Ha nem elég tehetséges? Sokan járnak fel-alá e szakadék szélén, Brenna. - Kitöltötte a teát. - Csakhogy te nem tartozol közéjük. Nekigyürkőzöl, és hidat építesz a mélység fölött.

- Akkor efölött is azt építek. Nekem adta a dalát, és most már azt tehetek vele, amit akarok. Szeretném elküldeni valakinek, aki ért hozzá. Aki meg tudja mondani, hogy ér-e annyit, hogy pénzt adjanak érte.

- Mindezt persze Shawn tudta nélkül.

- Nem gyötör bűntudat, hogy a háta mögött járok el - mormolta Brenna. - Ha nem jön be, sosem kell megtudnia, igaz? Ha meg bejön, csak örülhet, nem? Nem egészen tudom, hogy fogjak neki, vagy kinek küldjem el. Gondoltam, esetleg van valami ötleted.

- Csak hiába papolnék, ha megpróbálnálak lebeszélni róla?

- Úgy van.

Jude bólintott. - Akkor nem papolok. Zenei körökben nem vagyok járatos. Megkérdezhetem az ügynököm, bár azt hiszem, ő nem…- Hirtelen ötlete támadt, így elhallgatott, és jobban átgondolta. - Mit szólnál Magee-hez? Zenés színházakat épít. Bizonyára akadnak ismerősei a szórakoztatóiparban. Talán még kapcsolatai is vannak.

- Jól hangzik.

- Megszerzem a címét. Írj neki.

Brenna végigsimította a kottafejeket, a szavakat az előtte fekvő lapokon. - Hosszadalmas lenne. Megvan a telefonszáma?

18

A szemerkélő esőből zápor lett, a záporból özönvíz, amit viharos szél csapott a partnak. A kikötött hajók le-fel bukdácsoltak a hullámokon. Csaknem egész héten olyan rossz volt az idő, hogy lehetetlen volt kivetni a hálókat. A parttól a láthatár széléig csak dühödt, kavargó szürkeséget lehetett látni, amit csak fehér hullámtarajok szakítottak meg, szélük pengeélesnek tűnt, mintha felszakítanák a rájuk futó hajók alját.

A tengerből élők nemzedékeken át beléjük ivódott komor türelemmel várták az idő jobbra fordulását.

Ablakokon, ajtókon át vérfagyasztóan sikoltozott a szél, befurakodott minden résen és hasadékon, és metsző hidege csontig hatolt. A kéményekből undok, torokkaparó, fekete füst gomolygott vissza, a piactetőről rideg szélujjak kapták le a zsindelyeket, amik részeg madárként görögtek tova. Az egyik épp a tejjel s tucatnyi tojással hazafelé bicikliző ifjú Davey O'Leary fejére pottyant, és csúnya vágást ejtett rajta. A fejsebet hét öltéssel kellett összevarrni, a tojások összetörtek.

A tél utolsó rohama elsöpörte az addig viszonylag boldogan áttelelő virágokat meg azokat, amelyek már kezdték kidugni a fejüket. A hátsó udvarok sártengerré váltak.

A turisták nyomtalanul eltűntek, miközben a vihar vad örömmel ostorozta Ardmore-t, a szobafoglalásokat sorra lemondták. A harmadik napon megszakadt a telefon-összeköttetés és megszűnt az áramszolgáltatás.

A falu - mint évszázadok során annyiszor - összehúzta magát, hogy átvészelje a vihart. Nem egy házban feszült lett a hangulat. Unatkozó és fenekükön megülni képtelen gyerekek őrületbe kergették anyjukat. Mindennapos jelenség lett a fenekelés és a bömbölés.

Brenna és az apja esőkabátban és gumicsizmában térdig álltak a sárban és valami még annál is rosszabban, miközben Duffyék szennyvízülepítőjében a törést keresték.

- Mocskos egy meló - támaszkodott lapátjára Mick.

- Ha ez így folytatódik, nem egy mélyebb területen lakó gázol majd a szennyvízben.

- Ha a waterfordi csirkefogók megérkeztek volna, legalább a tartályt ki lehetne üríteni.

- Ha nagy tartálykocsijukkal valaha elvergődnek idáig, azt mondom, taszítsuk őket egyenesen a trágyába.

- Helyes!

- Jesszusom, micsoda bűz. De úgy látom, itt a baj, papa.

Leguggoltak. Fejüket eső verte, és egyformán érdeklődő, komoly tekintettel méregették a megrepedt régi csövet. - Úgy van, ahogy sejtetted, papa. Régi már a cső, nem bírta a megnövekedett nyomást. A tartályból vezet ki; eltört, és trágyadombot csinált Mrs. Duffy szép udvarából.

- Kathy kertje elsőrendűen trágyázott lesz, ha egyszer sikerül itt kitakarítania, nem? - Olyan elviselhetetlen volt a bűz, hogy Mick fogai közt szűrte a levegőt. - Előrelátó gondolkodásra vall, hogy időben megszerezted a PVC-csövet. Kicseréljük, és meglátjuk, mi van.

Brenna nyögve felegyenesedett. Együtt a teherautóhoz tocsogtak. Habár a munka undorító volt, összeszokottságukon ez mit sem változtatott. Brenna mégis időről -időre apjára sandított.

Mick azóta egyetlen szóval sem említette Shawnt. Brenna ugyan megértette, hogy apját szemérmessége készteti hallgatásra, mégsem bírta elviselni, hogy ez kettejük közé szorul, akár egy ék. S ha már éknél tartott, ki akarta ütni onnan.

- Papa…

- Á, mindjárt megvan. Ha meg is repedt, az összeeresztéseknél nem enged.

- Papa, tudod ugye, hogy továbbra is találkozom Shawnnal.

Mick csúnyán beverte kézbütykeit a csőbe, a szerszám úgy repült ki a kezéből, mintha vizes szappan lenne. Lesütött szemmel felszedte a földről, mocskos kezét hasonlóan koszos nadrágjába törölte. – Asszem, tudom.

- Szégyenkezel miattam?

Mick kis ideig csendben dolgozott. - Nem tettél soha olyat, Brenna, amiért szégyenkeznem kellene. De tény, hogy e tekintetben ingoványosabb talajra tévedsz, mint amiben itt most dagonyázunk. Egyik oldalon ott van, hogy együtt dolgozunk, tisztelem és csodálom a képességeidet. Másrészt viszont a lányom vagy. Egy férfinak nem könnyű ilyen kényes dolgokról beszélgetnie a lányával.

- Mármint a szexről?

- A fenébe is, Brenna. - Arca a szutyok alatt pipacspiros lett.

- De azért a kérdés csak kérdés marad, nem? - Amint kiszabadította a sérült csövet, félrehajította.

- Ahogy a szar is, amiben fülig ülök, mégsem akarok benne ragadni. Anyáddal igyekeztünk a legjobb nevelést nyújtani neked, de felnőttként magad döntöd el, mit teszel. Nem várhatod el, hogy áldásom adjam erre a kapcsolatra, Brenna, de nem is ítéllek el.

- Shawn jó ember, papa.

- Mondtam egy szóval is, hogy nem az? - Mick, aki dühös volt, zavart, és minél előbb véget akart vetni ennek a kínos beszélgetésnek, kapkodott, csúszkált, hogy az új csövet helyére tudják illeszteni.

- Csak… az, amit Mary Kate mondott a múlt héten. Eleinte őrült dühös volt, de aztán sikerült kiegyeznünk. De szeretném, ha nem tekintenéd felületes, hitvány dolognak, ami köztünk van.

Ez a lány olyan, mint egy terrier a csonttal. Nem ereszti, amíg kedve szerint meg nem rágta. - Mary Kate olyasmit mondott a múltkor, ami testvérek között megengedhetetlen, és örülök, hogy rendeztétek a problémátokat. Ami a másik dolgot illeti… szereted Shawnt?

- Hát persze. Igen.

- És tiszteled is? - Brenna egy másodperc törtrészéig habozott, mire Mick a cső fölött felnézett lánya szemébe. -Nos, akkor…

- De igenis tisztelem! Eszes, ha veszi a fáradságot, hogy használja is, jó a szíve és remek a humora. Persze tisztában vagyok a hibáival is. Tudom, hogy néha lusta, és eltékozolja a tehetségét.

- E tekintetben elmondom a véleményem, bár mindegy, mit beszélek, végül csak a saját fejed után mész. - Felállt, kihúzta a vállát. - Egy férfit nem lehet úgy megjavítani, mint egy csövet vagy egy tetőn támadt lyukat, amin át beesik az eső. Vagy elfogadod olyannak, amilyen, Mary Brenna, vagy egyáltalán nem fogadod el.

Brenna a homlokát ráncolta. - Nem egészen így van. Inkább a megfelelő irányba kell terelni.

- De kinek megfelelő az az irány? - veregette meg lánya karját Mick. - Nem elég, ha csak egyik fél próbálja megváltoztatni a másikat, mert felborul az egyensúly, és leomlik, amit építettél.

Shawn érzékeit komoly támadás érte, amikor a déli műszak kellős közepén beállított Brenna. Talpától a feje búbjáig mocskos volt, és még kellő távolból is orrfacsaró szagot árasztott.

- Isten szentséges anyja, mit csináltál?

- Szennyvíztartályt - felelte vidáman Brenna. - A javát lekapartuk, és locsolócsővel lemostuk.

- Innen úgy fest, hogy maradt még elég.

- Muszáj valahogy helyreállítanunk Mrs. Duffy kertjét, ezért nem vacakoltunk a kimosakodással. Viszont majd éhen halunk.

Shawn rémülten felemelte a kezét. - Ha olyasmi jár az eszedben, O'Toole, hogy itt ebédelsz, kérlek, fontold meg jól.

- Ne félj, nem jövök be. Papának azt mondtam, hogy átugrom pár szendvicsért, hogy folytatni tudjuk a munkát. És két üveg sör is jól jönne.

- Menj ki, és csukd be az ajtót.

- Szó sincs róla. - Brenna, hogy Shawnt bosszantsa, nekidőlt az ajtófélfának. - Itt senkit sem zavarok. Bármit tehetsz a szendvicsbe, ami kéznél van. Nem vagyunk válogatósak.

- Vettem észre. - Shawn félretette a rendeléseket, amikkel addig foglalkozott, és kenyeret, húst vett elő.

Brenna jót mulatott, amikor látta, hogy Shawn a szokásosnál gyorsabban dolgozik. - Még néhány órányi munkánk van. Aztán még el kell intéznem egy-két dolgot.

- Remélhetőleg a fürdés is közéjük tartozik.

- Feltétlen. Ha jól látom, az időjárás nem árt az üzletmenetnek.

- A fél falu itt van napközben vagy este. Az emberek társaságra és persze másra is vágynak. Kell egy kis változatosság, és ki akarnak szabadulni a négy fal közül. - Shawn nem sajnálta a húst és a sajtot. - Szinte szünet nélkül folyik a seisiun meg a vita a tévében közvetített sporteseményekről most, hogy végre működik a generátor.

- Mit mondjak, nálunk is bolondokháza van. Egy órát sem pihentünk papával, mióta tart a vihar.

- Már alig várom, hogy elmúljon. Egy hete se napot, se csillagos eget nem láttam. De Tim Riley szerint nemsokára elvonul.

Gondtalan csevegés volt - munkáról, időjárásról, amit bárkivel folytathatna. Hát nem csodálatos, hogy mégis Shawn-nal élvezi leginkább?, merengett el Brenna. Igazi áldás, amit a múltban nem tartott eléggé becsben.

- Akár igaza van Timnek, akár nem, arra gondoltam, hogy később a Tündérdomb felé járnék. Mondjuk, úgy éjfél után.

- Nyitva az ajtó, de örülnék, ha letisztítanád előtte a gumicsizmád. - Shawn zacskóba tette a szendvicseket, melléjük csúsztatott pár zacskó krumpliszirmot és két üveg Harpot. Amikor Brenna a zsebében pénz után kezdett kotorászni, gyorsan megrázta a fejét. - Nem. Vendégeim vagytok rá. Nem akarom megfogni azt a pénzt, ami abban a zsebben van.

- Kösz. - Brenna elvette és csípőjének támasztotta a zacskót. - Kapok egy csókot?

- Nem. De később majd bepótoljuk.

- Szavadon foglak. - Shawnra vetett mosolya más körülmények között akár kacér is lehetett volna. Elvonult, és Shawn becsukta az ajtót.

Brenna állta a szavát. Pontban éjfélkor benyitott a házba. Korán van még ahhoz, hogy Shawn hazaérjen a munkából, gondolta. De szerette ilyenkor a ház csendjét, nyugalmát, az egyedüllét hangulatát.

Az ajtóban levette csizmáját, ahogy Shawn is szokta, és zokniban járt körbe. Gyertyákat és olajlámpákat gyújtott, mert az áramszolgáltatást még nem állították helyre. Közben titkon reménykedett, hogy Lady Gwen is megjelenik.

Elvégre lehet-e ennél tökéletesebb időpont egy kísértet számára? Viharos éjszaka, szakadó eső és süvöltő szél, csendes kis ház, amelyet gyertyák és kandallótűz fénye világít be.

- Tudom, hogy itt vagy, és rajtam kívül nincs itt más. - Várt, de semmi sem mozdult, nesz sem hallatszott, csak a fa szokásos reccsenései, a szél szűnni nem akaró jajongása. - Tudomásodra akartam hozni, hogy értem, amit először mondtál nekem. Szíve a dalában van, és én meg is hallgattam. Remélem, amit tettem, helyes volt.

Újra elhallgatott, fülelt, de megint csak a csend felelt.

- Ez aztán a segítség - morogta Brenna, és bosszúsan elindult az emeletre.

Sem kísértetre, sem földöntúli tanácsra nem volt szüksége, hogy tudja, mit és hogyan tegyen. Tisztában volt vele, hogy mit akar. Rátalált a férfira, akit meg akart tartani. Az elhatározás már megvolt, már csak a részletek voltak hátra.

Itt is tüzet gyújtott, éjszakára lefojtotta. Aztán meggyújtott néhány gyertyát, és ledőlt az ágyra. Hátát párnával támasztotta fel, és türelmesen várakozni kezdett.

De a napi munka fáradtsága lebírta.

Nem volt szél, és nem volt eső. Éjfél fekete selyme volt az ég, rajta rubinvörös, zafír és citromsárga csillagok sziporkáztak. A fehér telihold magasan járt, s fényét tükörsima tengerre szórta.

A fehér ló szárnyai egyenletesen, rendületlen vertek, mint a szív. Ezüstruhás férfi ült rajta; háta egyenes volt, tartása büszke, sötét hajsátra sörényként lebegett.

- Nem várt tőlem gazdagságot, sem rangot, de még halhatatlanságot sem.

Nem érezte szokatlannak, hogy a tündérkirály mögött ül a lovon, és fent száll Írország fölött. - Mit akart hát tőled?

- Ígéreteket, esküvéseket, szavakat, amik szívből fakadnak. Miért van az, hogy némelyek számára oly nehéz kimondani azt, hogy „szeretlek"?

- Mert védtelenek maradunk, ha egyszer kimondjuk.

A tündérkirály hátrafordult, ragyogó szemének pillantása keserűségről árulkodott. - Igazad van. Bátorság kell hozzá, Mary Brenna O'Toole, ugye?

- Vagy meggondolatlanság.

- Ha a szerelem nem csinál bolondot belőlünk, akkor ugyan mi?

A ló oly gyorsan csapott le az égből, hogy Brenna szíve izgatottan dobogott. Látta az ablakban a fényt, a Tündérdombon álló ház körvonalát, árnyékát.

A patkók szikrát szórtak, mikor földet értek.

- Egyszerű hely - mormolta Carrick -, és mégis mennyi dráma játszódik le itt. íme, a szemrevaló kertkapu, amely akár bevehetetlen erőd kapuja is lehetne, mert nem léphetek be rajta, ahogy egykor tehettem.

- A sziklákon is sétál a szerelmed.

- Hallottam hírét, de nem láthatjuk egymást, még ha egymás mellett állunk, akkor sem.

Szemében már nem keserűséget, hanem fájó sóvárgást látott Brenna.

- Időnként érzem jelenlétét, haja vagy bőre illatát. De háromszor száz éven át egyszer sem láthattam vagy érinthettem meg, s egyszer sem mondhattam el, mi lakik a szívemben.

- Kíméletlen bűbájt bocsátottál mindkettőtökre - jegyezte meg Brenna.

- Igaz, és megfizettem harag diktálta meggondolatlanságomért. Erről te is tudsz egyet s mást - tette hozzá.

- Valóban. És nagy szerencse, hogy nem áll hatalmamban sem varázsolni, sem megigézni.

- Ó, ti halandók. - Derű lágyította el a tündérkirály arcvonásait. - Fogalmatok sincs, mekkora hatalommal bírtok, így amitek van, felelőtlenül tékozoljátok el, akár magatokról, akár másról van szó.

- Bagoly mondja verébnek…

- Jól mondod - bólintott rá a tündérkirály. - De engem és Gwent nem tündérek bűbája igézett meg. Nem fortéllyal csalogattam magamhoz, ahogy egyesek mesélik. Szabad akaratából jött hozzám, míg apja tőlem való féltében másnak nem ígérte.

- Hiszek neked. - S mert igazat mondott, vigasztalón megsimogatta a férfi karját. - Abban az időben egy lánynak kevesebb beleszólása volt abba, hogy ki legyen a választottja.

Carrick átvetette lábát a lovon, lesiklott a földre. - Akkor hát válassz.

- Már választottam. - Ugyanúgy szállt le a lóról, mint a férfi, aki ezt látva elmosolyodott. - De a magam módján járok a végére.

- Hallgasd hát - mondta a férfi.

Zene szólt, és selyemhálóként fonta körül Brennát. - Ó, hiszen Shawn játszik! A dalt, amit nekem adott. Istenem! - Lehunyta a szemét. - Csordultig tölti a szívet. Palotádban nincs olyan csoda, amely felérne vele. - Odanyúlt, hogy kinyissa a kaput.

De az nem engedett, hiába tépte, rángatta. - Nem tudom kinyitni! - kiáltotta kétségbeesetten, de amikor megpördült, ló és lovasa már sehol sem volt. Visszafordult, két kézzel ragadta meg a kaput, és teljes erőből meglökte.

- Shawn!

- Jól van no. - Shawn karja ölelte, hangjában nevetés bujkált. - Álmodtál. Felizgattad magad.

- Álmodtam. - Fejében még köd, csillagok és zene kavargott. - Nem tudtam kinyitni a kaput. Nem tudtam bejutni.

- Bent vagy.

- Igen. Istenem, teljesen kábult vagyok. Fejbe kólintott az álom. - Kisimította arcából a haját. - Egy perc, és felébredek.

- Olyan hírem van, ami rögtön elűzi a kábaságod.

- Igen?

- Aidannak tetszik a színházról készített terved.

Ahogy sejtette, Brenna pillantása azonnal kitisztult. - Komolyan? Nem tréfálsz?

- Nem bizony. Annyira megtetszett neki, hogy rögtön beszélt róla Magee-vel.

- És mit mondott?

- Melyikük?

- Hát mindkettő! - Brenna megragadta Shawn karját, és megrázta. - Ne szórakozz velem, Shawn, mert megöllek.

- Életveszélyes fenyegetés, ezért máris folytatom. Pontosan nem idézhetem Magee szavait, mert Aidan beszélt vele, de úgy tűnik, Magee-t érdekli, és hajlandó megnézni, amit felvázoltál. - Shawn közben eljátszott Brenna hajával; újabban szokott rá, de nagyon kedvelte. - Tehát irány New York City, és meglátjuk, mi lesz.

- Jó terv.

- Én is úgy láttam.

- Jól be is válna. - Brenna aggodalmasan harapdálta az ajkát. - A vak is láthatja, hogy harmonikusan illeszkedik ahhoz, ami itt van, emeli a meglevő épület szépségét, ahelyett hogy agyonnyomná. Híres tervezőitől sem kapna tökéletesebb tervet.

- Vészes önbizalomhiányban szenvedsz, Brenna. Ekkora szerénység már nem helyénvaló.

De Brenna csak megvetően felhorkant. - De honnan tudja Magee, ha nem látja a valóságban? Sejtelme sincs, hol áll a kocsma, milyen a telek, az elrendezés…

- Vannak fényképek - emlékeztette Shawn. - Finkle több tucat képet készített, míg itt volt.

- Nem elég. Beszélnem kellene Magee-vel. Igen, ezt kell tennem.

- Lehet, hogy igazad van, de nem kellene várnod, aztán majd meglátod, Magee-nek mi a véleménye, mielőtt hanyatt-homlok rohansz és nyomást gyakorolsz rá?

- Egyeseket nem árt siettetni - jegyezte meg Brenna, és gúnyosan elvigyorodott. - Te vagy rá a legjobb példa. Aidan mikor küldi el a vázlatokat? Talán előbb még egyszer át kellene néznem őket.

- Már úton vannak. A tegnapi postával küldte el őket. Futárpostával, ahogy Magee kérte.

- Értem. - Ettől a perctől Magee-n áll vagy bukik minden, gondolta Brenna, akárcsak Shawn dalának esetében. Nem sok híja volt, hogy kiszaladjon a száján, hogy már személyesen beszélt Magee-vel, és ezek szerint mind a ketten elég munkát adnak neki.

Nem. Inkább vár, aztán ha biztosat tud, közli Shawnnal. Megkíméli a várakozás szorongásától.

- Min töröd ilyen soká és ilyen erősen a fejed?

- A következő lépésen, és mi lesz, ha megteszem. Úgy látszik, ha egyvalami megváltozik, vele változik minden más is.

- Magam is erre gondoltam. - Itt vagyunk példának okáért mi, tette hozzá gondolatban, és kisimította Brenna haját az arcából.

A lánynak felgyorsult a szívverése. Ismét egy változás, döbbent rá; elég, ha Shawn megérinti, és máris felvillanyozódik. - És ez nyugtalanít?

- Nem. De ha téged igen, akkor inkább újra álomba ringatlak. - Ajka gyöngéden birtokba vette Brennáét, ahogy visszafektette az ágyra. - Ha belém kapaszkodsz, együtt álmodunk.

- Veled akarok lenni. Csak te vagy, senki más. - Ennél jobban nem merte felfedni érzéseit. Nem mert egészen védtelen maradni.

Shawn elragadta, álomba ringatta. Együtt emelkedtek, süllyedtek a gyertyák és a tőzeg tüzének remegő fényével. Brennában olyan gyöngédség támadt, amit korábban sosem tapasztalt. Túlcsorduló vágy, hogy adjon, amit csak kérnek tőle, hogy szelíden adjon.

Levetkőztették egymást. Ezúttal nem tépték le egymásról a ruhát. Ujjak finoman simogattak, s ahol kéz járt, száj követte, hosszan időzött, minden simogatás, minden csók drága kincs volt. Sóhaj válaszolt halkan elmormolt szavakra. Lélegzet lélegzettel keveredett.

Aranylóan fénylő vágy, tüzes szenvedély pusztító villanása nélkül. S amikor Shawn a csodálatos, remegő csúcs felé sürgette, még akkor is kitartott a belső ragyogás.

Egymás szemébe néztek, amikor Shawn beléhatolt.

Hazaérkeztek.

Shawn szája mosolyra húzódott, amikor lehajolt, hogy ajkuk egybeforrjon. Egy újabb kapocs. Brenna felnyúlt, két keze közé fogta Shawn arcát, és így tartotta, míg a pillanat szépsége könnyeket nem csalt a szemébe.

- Jöjj velem - suttogta a férfi ajkához közel. - Engedd el magad, és gyere velem.

Lélegzete elakadt, ahogy zuhanni kezdett, majd felsóhajtott, amikor Shawn megfogta a kezét, és vele zuhant.

A férfi megcsókolta, mielőtt feltisztult volna a kábulat. - Maradj.

Mennie kellene. Még amikor Shawn arrébb húzódott, hogy magához vonja, Brenna ezer okot vett végig, amiért fel kellene kelnie, elmennie, és csendben bebújnia a saját ágyába.

- Rendben - mondta, elfészkelt Shawn vállán, és álomba merült.

Hajnalra persze megint kitúrta az ágy szélére. Ezt a kérdést mielőbb rendeznünk kell, gondolta Brenna, amikor a hajnali szürkületben felkelt. Nincs az a pénz, amiért élete minden éjszakáját alvóhelyért küzdve töltse.

Úgy kezdd, ahogy folytatni akarod, tanácsolta az anyja. Nos, kezdetnek éjjel többször is könyökkel oldalba fogja taszítani Shawnt, amíg meg nem jegyzi, hogy nem az egész ágy az övé.

De szerető tekintettel búcsúzott tőle, míg öltözködött. És mielőtt elment, leplezetlenül szerelmes csókkal köszönt el. - Nagyobb ágyat veszünk - suttogta, aztán hazasietett, hogy ágyban legyen, mielőtt anyja lejön reggelit készíteni.

Shawn egy órával később egyedül és megmagyarázhatatlan elégedetlenséggel ébredt. Hát nem képes legalább tisztességesen elköszönni? Ezen változtatni kell. Sőt. Az egészen változtatni kell, és előbb, mint Brenna gondolná.

Nemcsak az ágyában akarta őt kis időszakokra, hanem örökre az életében. Felkelt, aztán azt latolgatta, hogy van még elég idő, hogy elmehessen megnézni a telket, amiről azt hallotta, hogy eladó.

19

A telek ára olyan meredek volt, mint a lejtése, de Shawnt még ez sem tántorította el. A szitáló esőben egyik irányban a tengert látta, amely most csendesebben, de kőszürkén tükrözte vissza az eget.

Éjjel elcsitult a vihar, de a partot a hullámveréstől kagylók, hínár és szemét borította.

Shawn úgy képzelte, erre nézne a ház, a nappalinak legalább egyik széles ablakából a tenger változásait nézhetnék.

Háta mögött a távoli hegyek magasodtak, a felhős ég előtt egyenetlen árnyak sora. Kétfelől a köd kanyargós szalagjai alól fénylőn bukkantak elő a sötétzöld, nedves dombok, mezők.

Hiányzott belőle a képesség, hogy elképzelje a házat, vagy mint Brenna –

papírra vesse, anyagot vegyen, szerszámot ragadjon, és valóságot teremtsen. De mert személyes érdeke fűződött hozzá, valami képet mégis megpróbált alkotni róla.

Zeneszobát mindenképp akart, bár nem csupán a zene kedvéért. Közben odébb sétált onnan, ahova a házat tervezte. Kényelmes legyen, gondolta, vendégmarasztaló, hogy mások is örömmel keressék fel, s elüldögéljenek egy darabig. Nem egy kis, szűkös kuckót, hanem tágas szobát képzelt el, ahova beférne a zongorája, a hegedűje és egy vitrin Brenna esetleg megcsinálhatná -, ahol

kottáit tartaná. És egy állvány is kellene, vagy valami hasonló, amin egy márkás magnót tarthatna.

Mindig is úgy tervezte, hogy felveszi a zenéjét, s elérkezett az idő, hogy ezt meg is valósítsa. A magnetofon elengedhetetlen, ha kész megtenni a következő lépést, amelyet a maga idejében és a maga módján meg is tesz. Akkor majd kiválaszt egyet, és megpróbálja értékesíteni.

Mivel a gondolattól idegesség kerítette hatalmába, megcsóválta a fejét. De erre még ráér, gondolta. Ez még odébb van. Előbb rengeteg tennivalója van, arra meg bőven lesz idő később is.

Először Brennával kell dűlőre jutnia, aztán fel kell építeni a házat. Utána belakják a házat, összecsiszolódnak. Arra a másik ügyre majd apránként kerít sort.

A telekhez vezető út rosszabb állapotban volt, mint az Ardmore-ból a Tündérdombra fel-, majd onnan O'Toole-lék házához lekanyarodó keskeny, hepehupás dűlőút. Ez nem zavarta különösebben, és ha Brennát majd zavarja, elplanírozza vagy kiszélesíti, vagy azt tesz vele, amit akar. A dolognak ezt a részét teljesen rá hagyja.

Nem volt nagy telek, de Shawn úgy vélte, elég egy jól megépített, szilárd házhoz, a hozzá tartozó kerthez, és ha jól számolja, még egy melléképülethez is, ahol Brenna a szerszámait tárolhatná, vagy akár műhelyt alakíthatna ki. Neki ugyanúgy szüksége lesz műhelyre, ahogy Shawnnak zeneszobára. Jól megférnek majd a külön érdeklődési körükkel, és magában hálát adott az égnek, hogy egyikük sem az a fajta, aki lélegzetet sem tud venni a másik nélkül.

Úgy találta, hogy közös és ellentétes alapállásuk jól kiegészíti egymást.

A telek végében volt egy keskeny patak és három fa, amelyek Szent Declan forrásának kőkeresztjeire emlékeztettek.

A férfi, aki megválni készült a telektől, elmondta, hogy mögöttük tőzegmocsár van, de évek óta senki sem bajlódik azzal, hogy tőzeget termeljen ki. Shawn gyerekkora óta nem vágott tőzegtéglákat; akkoriban anyai nagyapjával járt ki a falu mellé. A Fitzgeraldok mindig is falusi népek, a Gallaghe-rek meg városiak voltak.

Shawn arra gondolt, hogy ha élete és kényelme nem kizárólag ettől függ, szívesen vágna tőzeget.

Lassan visszabaktatott oda, amit némi túlzással útként emlegettek, ahol az élő sövény magasra nőtt, és a tavasz jeleként halványzöld kúszott fel rá. Amint odaért, három szarka röppent fel egymás után, mint puskából kilőtt három golyó.

Három a házasságra, gondolta, és ezt jó ómennek tekintette.

Amikor kocsival munkába indult, földtulajdonosként feszített, hiszen az adásvételt kézfogással pecsételték meg.

Kora délelőtt Brenna otthon dolgozott. A szél leszakított pár zsindelyt a tetőről, és a vad szél miatt néhány rés is támadt, amin beszivárgott az esővíz.

Nem volt bonyolult munka - toldás-foldásnál nem több -, s közben maradt ideje üldögélni a gyönge napsütésben, és a tengert nézni.

Amikor majd házat épít, magasabb helyet választ, gondolta, hogy a tengert a ház ablakaiból és ne csak a tetőről lehessen látni. Jó érzéssel töltötte el, hogy ismét vízen látja a hajókat; úgy látszik, kezd rendes kerékvágásába visszatérni az élet.

Esetleg tetőablakokat is beépít, hogy figyelhesse a nap járását, az esőt vagy a csillagokat. Ideje, hogy saját otthona legyen, fűzte tovább magában, bár hiányozni fognak a megszokott hangok, illatok.

Valami azt súgta, hogy most jött el az ideje, hogy abban, aki lenni akar, és ahova el akar jutni, fellépjen a következő lépcsőfokra. Előző éjjel valami megváltozott közte és Shawn között, és ez egyszer s mindenkorra megváltoztatott benne valamit. Feje és szíve most már ugyanarra a helyre került.

Ideje megmondani Shawnnak, megkérni. Vagy ha nincs más választás, rákényszeríteni. Kerül, amibe kerül, az O'Toole családnak újabb esküvővel kell szembenéznie.

Isten legyen irgalmas mindannyiukhoz.

Odakúszott a létrához, aztán leereszkedett rajta. Szerszámosládáját a hátsó ajtónál hagyta, majd bement, hogy szóljon anyjának, elvégezte, amit kellett, és indul is.

Amikor megszólalt a telefon, gondolkodás nélkül felkapta, majd bűntudatosan vállához szorította, és zsindelytől piszkos kezét farmerjába törölte. - Jó napot.

- Miss O'Toole-lal beszélek?

- Egyikükkel legalábbis.

- Miss Brenna O'Toole-lal?

- Mázlija van, én vagyok. - Brenna gépiesen kinyitotta a hűtőszekrény ajtaját, hogy megnézze, miféle harapnivaló akad otthon. - Mit tehetek önért?

- Kérem, várjon egy percet, rögtön adom Mr. Magee-t.

- Ó! - Brenna csupa éber figyelem lett, csípőjével belökte az ajtót, csak a kezét felejtette a résben. Még időben elfojtotta feltörő jajkiáltását. - Igen, várok. A francba is - tette hozzá halkan, amikor hallotta a kapcsolással járó kattanást, s közben fájó ujját szopogatta.

- Miss O'Toole, itt Trevor Magee beszél.

- Jó napot, Mr. Magee. - Brenna már ismerte a mély, kulturált hangot akkorról, amikor titkárnők seregén át eljutott hozzá, és végre beszélhetett vele. - New Yorkból hív?

- Nem. E pillanatban úton vagyok London felé.

- Ó. - Kezdeti izgalma, hogy New Yorkkal cseveghet, másféle feldobottságnak adta át a helyét. - Csak nem repülőgépről hív?

- De igen.

Brenna fel akart kiabálni anyjának, hogy jöjjön gyorsan, de aztán meggondolta magát. Túlságosan provinciális lenne, gondolta szégyenkezve. - Kedves öntől, hogy számtalan elfoglaltsága mellett időt szakít rám.

- Mindig találok időt arra, ami érdekel.

Hangjából ítélve ezt komolyan is gondolta, mint ahogy az ellenkezője is teljesen elképzelhetőnek tűnt.

- Akkor talán meg tudta nézni a csomagot, amit Aidan Gallagher küldött önnek.

- Méghozzá behatóan átvizsgáltam. Ön és az édesapja nem mindennapi csapatot alkotnak.

Brenna jeget vett elő a fagyasztóból lüktető ujjára. - Úgy van. És hadd tegyem hozzá, Mr. Magee, hogy ismerem Ardmore-t, és hogy mi illik leginkább a helyi viszonyokhoz.

- Egy percig sem kétlem, Miss O'Toole.

Brenna mintha nevetést hallott volna ki Magee hangjából, ezért harcra készen folytatta. - Lenne kedves esetleg elmondani a tervemmel kapcsolatos gondolatait?

- Felkeltette az érdeklődésem. Alaposabban át kell még néznem, de érdekel. Gallagher nem említette, hogy ön hol tanult tervezést.

Brenna szeme résnyire szűkült, és úgy döntött, ha ez csapda, legjobb most fejest ugrani bele, mint később véletlenül beleesni. - Munka közben, uram. Apám egész életében az építőiparban dolgozott, és én mellette tanultam ki a szakmát.Feltételezem, hogy ön is az édesapjától tanulta a szakma fortélyait.

- Így is mondhatjuk.

- Akkor bizonyára tudja, hogy sokat meg lehet tanulni ily módon. Apám és én végezzük a legtöbb építési és javítási munkát a Régi Parókián. Ha pedig nem mi csináljuk, tudjuk, kihez kell fordulni. És ez, hogy úgy mondjam, jelentős segítséget jelenthet önnek az építkezés során. A Régi Parókián O'Toole-éknál jobbat keresve sem talál, vagy ha már ott tartunk, egész Waterford megyében. Ön Ardmore-ban akar építkezni, Mr. Magee, és biztosra veszem, hogy ön is egyetért abban, hogy üzletileg is kedvező, ha - amikor csak lehet - helyi munkaerőt alkalmaz. Szívesen küldünk önnek ajánlóleveleket.

- Én pedig boldogan megnézném őket. Igen meggyőzően érvel, Miss O'Toole.

- Biztosíthatom, hogy fával és téglával jobban bánok, mint szavakkal.

- Ezt majd a helyszínen megítélem, mivel remélem, nemsokára egy-két napra át tudok ugrani, hogy személyesen is körülnézzek.

- Ha értesít bennünket, apámmal szívesen találkozunk önnel egy önnek kedvező időpontban.

- Okvetlen tájékoztatom majd.

- Hm… Nem akarom rabolni az idejét, Mr. Magee, de meg szeretném kérdezni, hogy sikerült-e egy pillantást vetnie a kottákra, amiket elküldtem önnek.

- Nos, megnéztem őket, de nem egészen világos előttem a helyzet. Ön talán Shawn Gallaghert képviseli?

- Nem egészen. Hát… szóval ez egy kicsit bonyolult…

- Eszerint nincs ügynöke?

- Nincs. Jelen pillanatban még nincs. - Hogy az ördögben kell az ilyesmit intézni?- Úgy fogalmazhatnánk, hogy ebben az ügyben személyes szinten én képviselem az érdekeit.

- Hm.

Brenna grimaszt vágott, mert úgy érezte, túl sok tudás szorult ebbe a röpke, könnyedén odavetett hümmögésbe. - Volna kedves esetleg elmondani, önnek személy szerint mi róla a véleménye?

- Legyen elég annyi, hogy megveszem, ha Gallagher eladja, és élnék az eséllyel, hogy tárgyaljak a többi munkájáról is. Feltételezem, hogy komponált mást is.

- Hogyne. Rengeteget. - Brenna megfeledkezett fájó ujjáról, a jeget beejtette a mosogatóba. Lába táncra perdült, de igyekezett megőrizni hangja hűvös hivatalosságát. - Azt állítja, hogy megvenné a dalt. És mi célból, ha szabad kérdeznem?

- Végül is azért, hogy lemezfelvételt készítsek róla.

- Az volt a benyomásom, hogy ön az építőiparban érdekelt.

- Úgy van. Többek közt egy lemezkiadó céget is építettem. A Celtic Recordst. - Elhallgatott, majd amikor megszólalt, derű csendült ki a hangjából. - Óhajt referenciákat, Miss O'Toole?

- Nos, visszatérhetnénk később erre a kérdésre? Előbb beszélnem kell Shawnnal.

- Semmi akadálya. New York-i irodámban mindig tudják, hol érhetnek el.

- Köszönöm, hogy időt és figyelmet szentelt nekem. Remélem, hamarosan személyesen is megismerhetem. Én… -Brenna kifogyott a szavakból. - Köszönöm.

Amint letette a telefont, diadalüvöltésben tört ki. Aztán a házon át a bejárathoz rohant. - Mama! Mennem kell. Jövök, amint lehet.

- Menned? - Mollie a hátsó hálóból a lépcső tetejéhez futott, de már csak azt látta, hogy lánya furgonja kilő az útra. - Hát, ez a lány! Ha nem ez, valami más. Szeretném tudni, hova siet, és befejezte-e a tetőt vagy sem? Azt nem teszi az ablakba, amit kap tőlem, ha még egy éjszakán át a vödörbe pötyögő vizet kell hallgatnom!

Mielőtt dolgára ment, Shawn kocsiját pillantotta meg. -Micsoda jövés-menés van itt – morogta, és megindult a lépcsőn. - Szédülök tőle.

Kitárta az ajtót, és várt, míg Shawn odajött hozzá. - Jó reggelt, Shawn. Sajnálom, de épp elkerültétek egymást Brennával. Úgy tűzött el innen egy perce, mint akit puskából lőttek ki.

- Hm. - Shawn megköszörülte a torkát. - Az igazság az, hogy nem Brennát akartam látni.

- Nem? - Mollie kutató pillantást vetett rá, de ismerte annyira, hogy ne várjon magyarázatot. Tapasztalatból azt is tudta, hogy arra akár fél napig is várhat, így kényelmesebb, ha közben leül. - Hát bizony velem kell beérned. Tarts velem egy csésze teára.

- Boldogan. - Shawn fejét lehorgasztva cammogott utána a konyhába. - Nem szeretném sokáig feltartani.

- Amióta megtanultál járni, édes fiam, kedvedre jössz- mész ebben a házban. Még sosem tessékeltünk ki, és nem most fogom elkezdeni. - Intett Shawnnak, hogy üljön le, aztán nekilátott teát főzni. - Brenna a maga feje és szíve után megy. De ezt biztos te is tudod.

- Tudom. Gondoltam, átjövök, hogy utánanézzek… szóval, hogy kiderítsem…

Mollie-nak megesett a szíve rajta. - Attól tartasz, nem szeretlek, szép gyerekem? - Shawn szeméből eltűnt az aggodalom, amikor az asszony megsimogatta a fejét, ahogy emberemlékezet óta mindig. - Egyet se félj, hogy bármi is megváltozik. De ha a Katie-mmel szűrted volna össze a levet, akkor bizony kaptál volna tőlem.

- Én sosem akartam Mary Kate-et…

- „Bátorítani”. Felteszem, ezt a szót keresgéled. Megbénult a nyelved, fiam, ez pedig merőben szokatlan nálad, miután jól bánsz a szóval. No várj csak. Maradt reggeliről egy fahéjas zsemlém. Felmelegítem neked, te meg elmondod, mi baj.

- Ahogy elnézem magát, Mrs. O'Toole, hiányozni kezd az édesanyám.

- Átveszem a helyét, ahogy ő is átvenné az enyém. - Szorgosan tett-vett, mert tudta, ezzel Shawn zavarán enyhít. - Szóval Brennával gyűlt meg a bajod?

- Ahhoz már hozzászoktam… nem bánt különösebben. És amit kapok, azt levonás nélkül vissza is adom. Izé… szóval, ha nem tévedek, Mr. O'Toole beszámolt önnek a pár héttel ezelőtti beszélgetésünkről.

Mollie vérfagyasztó pillantást vetett rá. - Ha arra a napra célzol, amikor részegen dülöngélt haza, akkor nem, nem számolt be semmiről. De azt azért kitaláltam, hogy a whiskyt csak nálad kaphatta, mert nem volt más hely a közelben, ahol teleihatta volna magát, aztán ilyen rövid idő alatt hazaérhetett volna.

- Ezek szerint nem mondott semmit.

- Hallgatott, mint a csuka.

- Nos, az a helyzet, hogy nagyon dühös volt, és joggal, de aztán elmúlt a haragja, amikor elmondtam, hogy állnak a dolgok.

- És hogy állnak, Shawn? - Mollie letette a teáskancsót, és várt.

- Szerelmes vagyok Brennába, Mrs. O'Toole, és szeretném feleségül venni.

Az asszony egy másodpercig mozdulatlanul állt, aztán arcát Shawn fejére hajtotta - Hát persze hogy szereted és el akarod venni. Rá se ránts, Shawn. Csak kicsit meghatódtam.

- Jól fogok bánni vele.

- Efelől semmi kétségem. - Szemeit törölgetve megfordult, hogy elővegye a felmelegített zsemlét. - És illesz is hozzá, ahogy ő hozzád.

- Csak épp azon fáradozom most, hogy úgymond rávegyem, hogy erre maga jöjjön rá. Tudja, milyen, amikor ráveti magát egy ötletre.

- Nem ereszti, amíg meg nem szerzi, amit akar, vagy amikor már nem éri meg, hogy törje magát utána… Mindig is mondtam, hogy okos fiú vagy, Shawn.

- De sokan nem értenének egyet önnel - felelte könnyedén Shawn. - Tudja, eleinte úgy véltem, tudok várni. Általában nem vagyok az a kapkodós fajta. De úgy fest, most nem tudok várni. Telket vettem.

Mollie feleannyira sem lepődött meg, mint számított rá, viszont a reméltnél boldogabbnak látszott. - Istenem, fiam, ha egyszer elszánod magad, gyors is tudsz lenni, mint a villám.

- Olyan házat épít, amilyet akar. Én nem ártom bele magam.

Mollie kinyitotta a száját, hogy mondjon valamit, aztán becsukta. Nagyon jól tudta, hogy a férfiak gyakran mondanak ilyet, és még el is hiszik. Aztán agyonvegzálják a nőket a kicsinyes akadékoskodásukkal. De ezt hadd tapasztalják meg a fiatalok a maguk bőrén. - Mindig is az volt a vágya, hogy maga építhesse meg a házát - mondta végül.

- Tudom, és miért is ne tenné? Tehetsége van hozzá, és imádja csinálni. Én viszont nem szívesen veszem kézbe a kalapácsot vagy a fűrészt. De jól keresek, és még többet fogok, ha felépül a színház. Nem kell aggódnunk, honnan kerül tető a fejünk fölé, vagy hogy marad ott.

- Shawn. A beleegyezésem kéred, hogy megkérhesd Brennát?

- Az áldását. Nekem is, neki is ez számít a legtöbbet.

- Áldásom rátok. - Megfogta Shawn kezét. - És mellé vedd együttérzésem is, mert bármilyen nagyon szeretem is a lányom, ki fog téged akasztani.

- Szívességet szeretnék kérni - robbant be Brenna a kocsmába a konyha felől, miközben Aidan épp a székeket vette le az asztalokról. Most minden az időzítésen múlik, gondolta Brenna míg levegő után kapkodott. Shawn bármelyik pillanatban betoppanhat.

- Á, meglepetést és titkot rejtegetsz. - Aidan széket csúsztatott az egyik asztalhoz - Miféle szívességről lenne szó?

- Először is a titkot nem mondhatom el. - Automatikusan segített levenni a székeket. - Kérdezés nélkül kell megtenned.

Aidan most alaposabban is megnézte: kipirult arc, vad, ragyogó tekintet, elvarázsolt mosoly. Eszébe jutott a felesége, aki egy bizonyos pillanatban ugyanígy festett. - Jesszusom, Brenna, csak nem vagy terhes?

- Micsoda? - Brenna kezéből majdnem kicsúszott a szék.

- Nem, dehogy! - És bár nevetett, meglepve tapasztalta, hogy egyáltalán nem bánná. - Szó sincs ilyesmiről, Aidan. El tudnád intézni, hogy Shawn elszabaduljon ma este?

- Egész estére?

Brenna kiérezte a hangjából, milyen nehezére esik megtenni, és felébredt benne a szánalom. - Tudom, sokat kérek, ráadásul az utolsó pillanatban. De nagyon fontos! Cserébe fizetés nélkül végigdolgozom a hétvégét. Magam megyek át Mrs. Duffyhoz, hogy helyettesítse Shawnt.

- Mi az ördögért nem Shawn kér meg rá, ahelyett hogy téged küld, hogy nagy szemekkel kérlelj?

- Mert fogalma sincs róla. - Brenna közelebb ment Aidan-hoz, és végigsimította a karját. - A szívesség másik fele, hogy nem mondhatod el neki, hogy megkértelek rá. Háza tudnád küldeni rögtön a műszak elején?

- Csak megkérdezi majd, hogy miért, nem?

- Ezt még nem volt időm végiggondolni. - Brenna sarkon fordult, fel-alá futkosott, de nem jutott eszébe semmi okos. - Jaj, majdcsak kitalálsz valamit, Aidan! Kérlek!

- Felteszem, szívügyről van szó. És a szívemre hatsz, hogy üzleti érdekeim ellen cselekedjem. - Megadóan felsóhajtott. - De kitalálok valamit, egyet se félj.

- Te vagy a legszebb és a legjobb! - kiáltott fel Brenna, felágaskodott, és cuppanósan szájon csókolta.

- Nézd csak. Ha nem az egyik testvért hajkurássza, akkor a másikat. - Darcy lustán ásítozva vonult be. - Szíves tudomásodra hozom, hogy nős ember áll előtted, te rosszéletű nőszemély.

- Kaphatsz egyet te is. - Azzal odafutott Darcy-hoz, és mielőtt kitérhetett volna előle, őt is megcsókolta.

- Jézus, Mária, most már a lányok sincsenek biztonságban tőle. - Álmos nevetése hirtelen félbeszakadt, és Darcy megragadta Brenna karját. - Csak nem vagy terhes?

- Jaj, az isten szerelméért, hát nem lehet az ember boldog anélkül, hogy babát hordana a szíve alatt? Mennem kell, mert mindjárt itt lesz. El ne áruljátok neki, hogy itt voltam. És elviszek egy üveg francia pezsgőt, amit hátul tartotok. Írjátok a számlámhoz, jó?

Elcsörtetett arra, amerről berontott. Darcy elképedve állt, és a száját dörgölte. - Mi folyik itt?

- Fogalmam sincs. De készül valamire, és Shawn nem tudhat róla.

- Titkok. Öt perc sem kellene, hogy kiszedjem belőle.

- Nem kétlem - felelte Aidan. - De ne rontsd el a meglepetését.

- Meglepetésben már nekem is volt részem. - Darcy a pult mögé ment a zsebes kötényéért. - Brenna szerelmes Shawnba.

- És ez bánt?

- Dehogy, csak úgy látszik, a Gallagherek egymás után esnek áldozatul.

Aidan is a pult mögé ment, hogy ellenőrizze a pénztárgépet. - Félsz, hogy ragadós?

- Félnék, ha nem tudnám, hogy immúnis vagyok az ilyen gyarlóságokkal szemben. - Hallotta, hogy megint nyílik az ajtó. - És tudatlanságról szólva, itt is van, aki semmit sem sejt. - Darcy szeretettel eltelve és meghatottan átsietett a konyhába, hogy gyötörje kicsit a bátyját.

- Hogy érted, hogy elmehetek? - Shawn könyékig krumpliban vájkálva megdöbbenve bámult fel Aidanra. - Hova menjek?

- Dolgodra. Kathy Duffy mindjárt itt lesz.

- De… miért?

- Hogy helyettesítsen. - Aidannak hirtelen ötlete támadt, és nem látta be, miért ne szórakozhatna az öccse rovására. - Kimenőd van, ahogy kérted. Bár rosszkor jön, bevallom.

Shawn a szemetesbe dobta a krumplihéjat. - Nem kértem, hogy engedj el.

- Akkor a gonosz ikertestvéred lehetett, vagy elmezavarban szenvedek. - Mogorva arcot vágva kinyitotta a hűtőt, elővett egy üveg vizet. - Két napja mondtam, amikor megkértél, hogy valahogy elintézem.

- De hisz én... nem, biztos álmodtad, Aidan. Öt kiló krumplit kell megpucolnom. Minek bajlódnék krumplifánkkal, ha egyszer szabad az estém?

- Erre nem tudok válaszolni, de behívattam Kathy Duffyt, és ma este csak egy emberre van szükségem.

- Nem terveztem semmit, csak azt, hogy itt dolgozom. Valamit félrehallottál.

Aidan élvezve az időzítést, az éppen belépő Darcyhoz fordult: - Mondd csak, Darcy, kért Shawn szabad estét vagy sem?

- Kért bizony, úgy pár napja. Önző dög. - Miután egyetlen esélyt sem bírt kihagyni, kihívóan Aidanra pillantott. - És mivel olyan átkozottul előzékenyen teljesíted kedves testvérünk kéréseit, hadd kapjak kimenőt szombat délutánra.

- Hogy mikorra? - Aidan majdnem félrenyelte a vizet. - A tavasz közeledtével nem tűnhetsz el hét végén egy egész délutánra!

- Szóval vele kivételezel! - bökött vádlón az elképedt Shawnra. - Engem viszont visszautasítasz!

- De én nem kértem kimenőt!

- Azért megkapod - förmedt rá Aidan, aztán fogát csikorgatta, míg Darcy összefont karral állt előtte. - Más egy este hét közben, és megint más a szombat délután.

- Helyes, akkor jövő hétfőn este nem jövök be. Hacsak az, hogy nő vagyok, nem jelenti, hogy nem részesülök egyenlő bánásmódban ezzel itt. - Elégedetten, hogy sikerült kicsikarnia Aidanból egy szabad estét, kivonult.

- Nem emlékszem, hogy kimenőt kértem volna - bámult kábán maga elé Shawn.

- Igen, és az esetek többségében a cipőfűződ is elfelejted megkötni. - Aidan most már komolyan dühös volt. Ellentmondást nem tűrően hüvelykujjával az ajtóra bökött. - Mars innen, te bajkeverő.

Aidan ingujját feltűrve és vállát kihúzva kiment, hogy leszámoljon álnok húgával.

Brenna mindennel elkészült, ami nem kevés munkát jelentett. Különlegessé akarta tenni az alkalmat, és a lehető legtökéletesebbre törekedett. Majd ő megmutatja Shawn Gallaghernek, hogy nem ő az egyetlen, aki nagy műgonddal páratlan fogadásban tud részesíteni valakit.

Elrohant a piacra, és megvette a hozzávalókat. Míg Shawn a kocsmában főzött, Brenna a Tündérdombi-házban tüsténkedett. Talán nem olyan főzőzseni, mint Shawn, de nem is teljesen kétbalkezes.

Behűtötte a pezsgőt, és még egy fémvödröt is kisikált, ami nézete szerint megtette pezsgősvödörnek. Pezsgőspoharat Jude-tól kért kölcsön. Magas, keskeny poharak voltak, nagyon elegánsak.

Szépen megterített. Ha ő mondja, biztos így van. Mutatós tányérok, damasztszalvéták, virágok anyja és a ház kertjéből.

És gyertyák, gondolta, amikor meggyújtotta őket. Minden megvan a romantikus és ünnepi hangulathoz.

Jaj, már alig várja, hogy lássa az arcát, amikor elmondja a dalával kapcsolatos hírt! Megfeszített akaraterővel uralkodott magán, hogy ne kürtölje szét a faluban.De először Shawnnak kell megtudnia.

Miután megünnepelték a nagyszerű hírt, a jövőt, lehajtottak egy-két pohárral, Brenna elmondja majd a többit. Nem keresgélheti, nem is fogja keresgélni a szavakat. Végtére is egész nap ezt hajtogatta, nem?

- Szeretlek - mondta hangosan az üres szobában. - Úgy érzem, mindig is szerettelek, és most már azt is tudom, hogy amíg élek, szeretni foglak. Elvennél feleségül?

Így ni. Tenyere élével megdörgölte a szívét, mert úgy vert, mint a pöröly. Igazából nem is olyan nehéz. Talán nem olyan gördülékeny és sima, mint kellene, de dadogás nélkül kimondta.

És ha Shawn megmakacsolja magát vagy visszautasítja, akkor kénytelen lesz kitekerni a nyakát.

Mivel már régen fülelt, azonnal meghallotta, amikor Shawn befordult az utcába. Helyes, Brenna. Lehunyta a szemét, és megacélozta a szívét. Rajta!

Itt süllyedjen el, ha szabad estét kért. Shawn még mindig füstölögve tépte fel a kertkaput. Csak tudja, mit beszél, nem? Ha kért volna, biztos lenne valami programja. Krisztus szent szerelmére, tudja ő, mi folyik a saját életében!

Nem mintha nem tudna hirtelenjében alkalmazkodni a helyzethez. Felhívja Brennát, megkérdi, nincs-e kedve egy közösen eltöltött estéhez. Összeüt valamit vacsorára, vagy elég korán van, hogy átmenjenek a szálloda éttermébe.

Aidan és Darcy átverték, de hogy mi okból, arra képtelen volt rájönni.

Amint belépett a házba, orrát megcsapta az étel illata, aztán észrevette a konyhában táncoló fényeket. Ez meg mi, gondolta kábultan. Talán míg távol volt, Lady Gwen rászokott a főzésre?

Amikor belépett, Brenna láttán éppúgy meglepődött, mintha a kísértetet látta volna.

Már önmagában az szokatlan volt, hogy Brenna ruhában van. Ott állt, mosolyogva, gyertyafényben, a levegőben ínycsiklandó raguillat terjengett, a vizesvödörben egy üveg pezsgő állt a pulton a háta mögött.

- Mi ez az egész?

- Vacsora. Sörös marhapörkölt. Az egyetlen, amit úgy készítek el, hogy senki sem fekszik ki tőle.

- Te főzted? - Shawn a homlokát dörgölte, mintha készülő fejfájást próbálna kimasszírozni.

- Olykor előfordult hasonló.

- Igen, de… nem…? Biztos megbeszéltük… - Pillantása körbejárt a csinos terítéken, az előkészületen. - Ez túlmegy a szórakozottságon. Valami baj lehet velem.

- Szerintem meg fantasztikusan nézel ki. - Miután Shawn nem mozdult, Brenna ment oda hozzá, hogy megcsókolja. - Több mint fantasztikusan. - Két keze közé fogta a férfi arcát, és csókja álmodozóvá vált. - Úgy örülök, hogy látlak, Shawn!

Shawn kényszert érzett, hogy újra kérdezősködni kezdjen, de amikor Brenna szenvedélyesen csókolni kezdte, úgy gondolta, ostobaság lenne. - Öröm hazajönni hozzád.

Hozzá kell szoknod, gondolta Brenna, és elmosolyodott, majd egy lépést hátrált.- Vártalak. Majd kibújtam a bőrömből - ismerte be. - Mondanom kell valamit.

- Mit?

Brenna ajkára szavak tolultak, de visszafogta őket. - Előbb nyissuk ki ezt.

- Majd én. - Shawn félretolta, hogy a pezsgőhöz férjen, majd felvonta a szemöldökét, amikor meglátta a címkét. - A drágább fajta. Ünnepelünk?

- Igen. - Brenna elkapta Shawn pillantását, s azt is látta, ahogy a férfi ujja hirtelen megdermed a kupakot borító sztaniolpapír bontogatása közben. - Ha most azt kérdezed, terhes vagyok-e, agyonverlek. Mert nem vagyok.

Brenna szeme kacagott, míg ezt mondta. Shawn végig a szemébe nézett, míg a pezsgőt bontotta. - Szokatlan hangulatban vagy.

- Úgy van. Előfordul, hogy olyasmi történik, ami nem szokott mindennap, és olyankor szokatlan hangulat vesz erőt az emberen. - Olyan pityókásnak érezte magát, mintha máris bepezsgőzött volna. Elvette a poharát, és felemelte. - Igyunk rád, Shawn.

- Miért? Mit tettem?

- Le kellene ülnünk. Vagy inkább mégsem. Ehhez állnunk kell. Eladtad az első dalodat, Shawn.

20

Shawn arcáról lehervadt a tanácstalan mosoly. - Hogy mit csináltam?

- Eladtad az első dalod, és ezt továbbiak követik majd. De az első a legizgalmasabb, nem?

Shawn ezúttal igen kimérten tette le a poharát. - Nem bocsátottam áruba egyetlen dalomat sem, Brenna.

- De én igen. Illetve így is mondhatnánk. A dalt, amit nekem adtál, elküldtem Magee-nek New Yorkba. Ma hívott, jobban mondva ma reggel, és közölte, hogy meg akarja venni. És a többi művedet is látni szeretné. - Körbeforgott, mert izgatottságában nem bírta elviselni Shawn hűvös pillantását, amivel méregette. - Úgy hittem, képtelen leszek kivárni a nap végét anélkül, hogy elmondanám.

- Ki hatalmazott fel erre?

Brenna még mindig ragyogva a boldogságtól belekortyolt a pezsgőbe. - Mire?

- Hogy elküldd a zeném, és magadnak tartsd fenn a jogot, hogy egy idegennek megmutasd azt, ami az enyém?

- De Shawn - rázta meg Brenna a karját. - Hiszen megveszi!

- Azért adtam neked, mert elkérted. Azt hittem, magadnak akarod, mert fontos számodra. Felelj: mindvégig az járt a fejedben, hogy elküldöd valakinek, és felbecsülteted?

Brenna érezte, hogy nagyon nagy baj van. Egy módon tudta csak a helyzetet kezelni: felháborodással. - És ha ez volt a szándékom? Eredményt értem el, nem? Minek dalokat írni, ha semmihez sem kezdesz velük? Most végre itt az alkalom.

Shawn jeges haraggal viszonozta felfortyanását. - És te kell hogy eldöntsd, mit tehetek és mit kellene tennem, mikor és hogyan?

- De hiszen te semmit sem tettél!

- Honnan tudod, mit csinálok és mit nem, hogy egyáltalán mik a szándékaim?

- Vagy ezerszer hallottam tőled, hogy még nem érzed elérkezettnek az időt, hogy eladásra kínáld fel őket!

Amint kimondta, tudta, mekkora hibát követett el. De míg azon törte a fejét, hogyan hozhatná helyre, Shawn már kíméletlenül folytatta is: - Igaz, mondtam ilyet. Csakhogy ez nem volt ínyedre. Szöges ellentéte volt annak, ahogy te gondolkozol. Mire jó, gondolod te, ha nem él meg belőle? Ha a végén egy fillért sem tud felmutatni?

- Nem a pénzről…

- A muzsikámnál nincs személyesebb dolog az életemben - fojtotta belé a szót Shawn. - És ha soha egy fillért sem keresek vele, az sem változtat azon, hogy mit jelent számomra. Ez az, amit nem értesz, Brenna. És amit nem tisztelsz. És engem sem.

- Nem igaz! - A harag mellett új érzés jelentkezett. Mintha eleinte a gyomrában kaparászott volna, aztán felkúszott a torkába. És semmi köze nem volt bosszúságához. - Azt szerettem volna, ha valamit kihozol belőle.

- De hiszen kihoztam.

Brenna még sosem szembesült ilyen hideg, visszafogott dühvel. A kemény tekintet, a merev arc egyértelműen tudtára adták. Úgy érezte magát, mint egy rovar, amit még eltaposni sem érdemes. - Istenem, Shawn, ugrálnod kéne az örömtől, s nem engem csepülni! Ez az ember meg akarja venni a dalod. Azt mondta, hogy lemezfelvételt készít.

- Inkább az számít, amit ő akar, s nem az, amit én?

- Jaj, Shawn, kicsavarod a szavaim. Itt a lehetőség előtted, de önfejűségedben nem akarsz élni vele.

- Ez kettőnk kapcsolatára is áll? Te vagy, aki döntesz, gondolkodsz, én meg teszem, amit mondasz, együttműködöm, és hálás vagyok, hogy szem előtt tartod az érdekeim, mert olyan félnótás vagyok, hogy magam képtelen lennék rá?

- Miért fordítod át ezt minden másra is? - Brenna keze remegett, amikor beletúrt a hajába. - Hát nem te intézted el, hogy Magee lássa a terveim? - Villámként hasított bele, hogy erről eddig megfeledkezett, kiszállt a fejéből minden, amit

Magee a saját munkájáról mondott. Magee Shawnnak tett ajánlata izgalmában minden másról elfeledkezett.

- De igen, én - vágott vissza Shawn. - És ezenkívül nem fedezel fel más különbséget, Brenna? Megbeszéltem veled, hogy majd megmutatom neki a terveid, és nem a hátad mögött csináltam, és nem csaptalak be.

- Szó sem volt becsapásról. Hidd el, nem annak szántam. - De kezdte belátni, hol hibázott, és elszorult a szíve, amikor végre megértette. - Soha egy szóval nem mondtad, hogy nem akarod eladni a zenéd. Mindig csak azt, hogy még nem készültél fel.

- Mert így is volt.

- Ha ezen a ponton megragadunk, meg kell hogy mondjam, hogy felkészültél. - Félelme arra késztette, hogy odavágjon Shawnnak. - És ugyanezt vallja az az ember is, aki szakértőnek tekinthető ezen a téren. Az ördögbe is, nekem adtad a dalt, és azt tettem vele, amit jónak láttam. Azt hittem, boldog leszel, de ilyen hibát többé nem követek el.

Shawn mereven bámult rá, és egy idő múlva megátalkodott örömét lelte abban, hogy Brenna reszketni kezd. - Én sem - mondta, majd sarkon fordult, és szó nélkül kiment a házból.

- Rohadt gazember - rúgta be mögötte az ajtót Brenna. - Rövidlátó, hálátlan, együgyű csirkefogó. Ez a hála, amiért megpróbáltam valamit tenni érted. Ha azt hiszed, utánad rohanok, az idők végezetéig várhatsz.

Felkapta a poharát, lehajtotta a pezsgőt. Buborékok robbantak a torkában, könnyes lett tőle a szeme.

Ha arra gondol, hogy időt és fáradságot nem kímélve törte magát Shawnért, hogy az úgy bájon végül vele, mint egy zsarnokkal vagy hárpiával. Hát nem sír miatta, és Shawn miatt sem, az egyszer biztos.

A pultnak támaszkodott, előrehajolt, és lassú ki-be légzéssel próbált enyhíteni a mellkasára nehezedő szörnyű nyomáson.

Ó, istenem, mit tett? Képtelen volt kiokoskodni, hol rontotta el ennyire. A módszer - nos, ott tényleg hibázott. De az eredmény… Hogy fordulhatott elő, hogy amiről azt gondolta, boldogság lesz Shawnnak, a kezéből kicsavarva szerencsétlenségként szakad mindkettejük nyakába?

Megfordult, mert ülni akart, míg össze nem szedi magát, és ekkor meglátta Lady Gwent. - Kint vagyok a vízből a segítségeddel! Azt mondtad, szíve a dalában van, és hallgassam. Hát nem azt tettem?

-                   Nem elég figyelmesen - hangzott a válasz. És Brenna egyedül maradt.

Shawn tudta, hogy szellőztesse ki a haragját. Nem először tette. Átgyalogolt a mezőkön, lépteit csak a holdvilág vezette. Nem gondolkodott, csak ment.

Felkapaszkodott a sziklákra, hagyta, hogy a szél és a víz kitisztítsa a fejét. De haragja nem enyhült. Szívét olyan asszonynak adta, aki nem veszi férfiszámba.

Elküldte szerzeményét egy idegennek, akivel egyikük sem találkozott még személyesen, akit nem volt alkalmuk megismerni. Brenna nem beszélt meg vele semmit, hanem aszerint cselekedett, amit pillanatnyi rögeszméje diktált, és elvárta tőle, hogy engedelmesen kövesse.

Ezt pedig nem tűri el.

Azt hitte tán, hogy nem lát bele a gondolataiba? Mégis, mennyire ostobának hiszi? Ó, Shawn igen szeretetreméltó, és a maga módján okos is, de nem mozdul egy tapodtat sem, csak ha rugdossák.

És most Brenna rugdossa. Ha Shawn csak üldögél és zenélget, akkor lássuk, miféle gyakorlati hasznot tudunk kicsikarni belőle.

De ez az ő zenéje, és nem Brennáé, aki annyi fáradságot sem vett, hogy úgy tegyen, mintha értené vagy becsülné valamire.

És egyébként is mit ért a zenéhez ez a Magee?

Celtic Records, ismételte magában a nevet. Ugyan, hisz foglalkozott már annyit ilyen kérdésekkel, hogy tisztában legyen vele, Magee és a hozzá hasonlók mennyire értenek a zenéhez. Minek is hitegetné magát?

- De ez most mellékes - morogta maga elé, és lehajított a szikláról egy nehéz követ. Az ő fejében is megfordult már, hogy amint megismerkedik Magee-vel, kipuhatolja, miféle ember, esetleg meggondolja, ne mutassa-e meg egyik szerzeményét.

Azt, amit ő maga választ ki. Amit ő tart megfelelőnek. Mert Isten a tanúja, ez az ő műve, és nem másé.

És mikor fordult elő utoljára, hogy egy szerzeményét befejezettnek, késznek és előadásra alkalmasnak ítélte?

Jóformán soha, vallotta be kényszeredetten, és mérgében újabb követ dobott az első után.

Magee meg akarja venni.

- A kurva életbe! - Shawn letelepedett a sziklapárkányra, és megpróbálta haragját más érzéseitől különválasztani.

Hogyan magyarázhatná el bárkinek is, mit érez, amikor hangokat és szavakat hoz fel lelke mélyéről? Már önmagában ez csendes, csodálatos örömet okoz. Ezzel szemben a többi, amit Brenna úgy emleget, hogy „kezdeni vele valamit”, ahhoz az érzéshez hasonlít, mint amikor a szikla peremére áll. Eddig sosem volt bátorsága leugrani.

De most lelökték, és ezt zokon vette. És nem számít, hogy az eredményt maga is akarta, szükségtelen volt lökdösni. És ez az, amit Brenna sosem értene meg.

Akkor hát most hol állnak, ha csak ennyire értik meg egymást?

- Egy férfi számára fontos a büszkeség - jegyezte meg Carrick a sziklaperemen álldogálva.

Shawn csak futó pillantásra méltatta. - Ha nem haragszol, személyi válsággal birkózom.

- Brenna súlyos sebet ejtett a tiéden, és megértem az állásfoglalásod. Egy nőnek tudnia kell, hol a helye, és ha nem tudja, meg kell vele értetni.

- Nem hely kérdése, te dölyfös szamár.

- Ne rajtam vezesd le a dühöd, öregem - vágott vissza vidáman Carrick. - Ebben a kérdésben a te pártod fogom. Nem is kérdés, hogy Brenna átlépte a számárakiszabott határt. Miért, mit képzelt ez a nő, amikor elvette azt, ami a tied, utána meg ezt művelte vele? Nem számít, hogy úgymond ajándékba kapta tőled. Jelentéktelen részletkérdés, nem több.

- Az hát.

- Én is ezt mondom. És ha még ez sem elég, fogja magát és elintézi, hogy szabadestét kapj…

- Ő intézte el? - Jobb levezetés híján Shawn újabb követ vágott a mélybe. - Tudtam, hogy nem vagyok bolond. A fenébe is.

- Pedig épp abban sántikál, hogy bolondot csináljon belőled. - Carrick egy laza kézmozdulattal az ujjhegyén táncoló csillagot ledobta a mélybe, s az ezüstcsíkot húzva hullott alá. - Vacsorát főz, mindent, köztük önmagát is kicsinosítja a kedvedért. Még sosem láttam nála körmönfontabb nőszemélyt. Szerencséd, hogy megszabadultál tőle. Talán mégis a húggal kellene kezdened. Fiatalabb, de esetleg alakíthatóbb, nem gondolod?

- Ó, elhallgass végre. - Shawn felállt, és elindult visszafelé; rosszkedvét csak fokozta Carrick vidám nevetése.

- Véged van, ifjú Gallagher! - dobott le egy újabb csillagot a vízre a tündérkirály. - Még ugyan nem törődtél bele, hogy víz alá dugd a fejed, de ez nem sokat változtat a tényen. Ó, ti halandók, miért van az, hogy jobban szerettek szenvedni, mint táncolni?

Ám csuklómozdulatával nem csillagot varázsolt elő, hanem egy kristályt: tiszta volt és átlátszó, mint egy tó. Elhúzta előtte a kezét, és merengve nézte a kristályban lebegő arcot. Fehér bőr, lágy tekintetű zöld szem, melynek színe reggeli harmattól nedves fűre emlékeztette, téli napsütéshez hasonlatos halványszőke haj.

- Hiányzol, Gwen. - A kristálygömböt szívéhez szorítva szólította fehér lovát, hogy hátán bejárja az eget. Ahogy minden éjjel. Magányosan.

* * *

Üres volt a ház, amikor Shawn visszaért. Nem is számított másra. És ezt is akarja, bizonygatta magának. Magányt. Brenna eltette az ételt, és ez meglepte Shawnt. Ismerve féktelen temperamentumát, valószínűbbnek tartotta, hogy edényt, lábost földhöz vagy falhoz vág.

De a konyhában példás rend és tisztaság volt, a levegőben enyhén érződött a viasz szaga. Shawnt kellemetlenül érintették a látottak, így kivett egy sört, és átment a nappaliba.

Nem akart zongorázni, csak a leégett tűz mellett borongani. De ha már rákényszerítették, hogy itthon maradjon, olyasmivel tölti az időt, ami legalább élvezetet jelent.

A zongorához ült, kezét a billentyűkre tette, és saját örömére játszott.

Amikor a kertkapu felé sétált, Brenna azt a dalt hallotta, amit Shawntól kapott. Első reakciója a megkönnyebbülés volt, hogy megtalálta Shawnt. A második a kétségbeesés, mert a dal friss sebet tépett fel.

De ezzel a szenvedéssel szembe kellett néznie. Kezét a kapura tette. De az nem nyílt ki. Brenna lökte, a zárat rángatta, aztán döbbent rémülettel lépett hátra, amikor a kapu semmilyen próbálkozásnak nem engedett.

-Jaj! - zokogott fel. -Jaj, Shawn! Hát kizártál?

Elhallgatott a zene. Brenna a beállt csendben könnyeivel küszködött. És amikor kinyílt a bejárati ajtó, két karjával szorosan ölelte magát, ujjait karjába vájta, nehogy elsírja magát.

Shawnnak úgy rémlett, Brenna kiáltását, könnyes suttogását hallja. Akár megérzés, akár varázslat volt, de tudta, hogy a lány a ház előtt áll. A ráhulló holdfény megvilágítja alakját. Szeme könnyes, de állát büszkén felszegi.

- Bejössz hát?

- Nem tudok… - Sírhatnékja egyre erősödött, Brenna könyörtelenül küzdött ellene. - Nem tudom kinyitni a kaput.

Shawn értetlenül nézett rá, aztán elindult az ösvényen, de Brenna odaugrott, és belekapaszkodott a kapuba. - Nem, inkább idekint maradok. Talán jobb is így. Utánad mentem, kerestelek, aztán arra gondoltam, hogy előbb vagy utóbb úgyis visszajössz ide. Szóval… át kellett gondolnom egyet s mást, és ezt, bevallom, nem csinálom elég gyakran. Én…

Hát már sosem szólal meg?, gondolta elkeseredve Brenna. Vagy csak áll ott, tekintete kifürkészhetetlen, hogy Brenna ne lásson a szívébe?

- Sajnálom, őszintén sajnálom, Shawn, hogy olyasmit követtem el, amivel felzaklattalak. Tudnod kell, hogy nem szándékosan csináltam. De amit az előbb mondtál, részben igaz. És ezért is elnézésed kérem. Jaj, nem tudom, hogy kellene ezt csinálnom! - Elkeseredés csendült ki a hangjából, amikor hátat fordított a férfinak.

- Mit csinálsz hát, Brenna?

A lány maga elé nézett, a sötétségbe. - Arra kérlek, hogy ne küldj el egy elkövetett hiba miatt, még ha olyan súlyos is, mint ez. Adj még egy esélyt. És ha már más nem is lehet közöttünk, maradj legalább a barátom.

Shawn ebben a pillanatban már kinyitotta volna előtte a kaput, de aztán meggondolta magát. - Barátságunkat illetően szavamat adtam, ahogy te is. Nem szegem meg.

Brenna ajkához szorította a kezét, s addig nem vette el, míg úgy nem érezte, hogy képes ismét megszólalni. - Olyan sokat jelentesz nekem. Tisztázni szeretnék mindent. - Lelkierejét megacélozva megfordult. - Amit mondtál, részben igaz, de van, amiben tévedtél. A lényeges pontokban nem volt igazad.

-És most felvilágosítasz, hogy melyik igaz és melyik nem? Brennát fájdalmasan érintette a férfi jeges szarkazmusa, de megtörtebb volt annál, semhogy

szokott csípősségével visszavágjon. - Jól értesz ahhoz, hogy sebeket ejts - felelte halkan. - És annál mélyebbet ejtesz, mivel ritkán teszed.

- Rendben, sajnálom, hogy megbántottalak. - Bánta is, hiszen még soha nem látta Brennát ilyen megsebzettnek. - De azért még haragszom.

- Erőszakos vagyok. - Brenna mély levegőt vett, kifújta, de fájdalma nem enyhült. - És célratörő, néha figyelmetlenül bánok azokkal, akik fontosak nekem. Olykor annál figyelmetlenebbül, minél fontosabbak. Arra gondoltam, hogy… szóval, hogy ez az ember semmihez sem kezd a zenéjével, hát majd én kézbe veszem a dolgokat. Rosszul tettem. Helytelenül jártam el és tévesen is gondolkodtam azzal kapcsolatban, ami a tied. Előbb meg kellett volna beszélnem veled, ahogy te is velem.

- Ebben egyetértünk.

- De írhatod teljesen az önzés számlájára. Adni akartam neked valamit, valami fontosat, valamit, ami boldoggá tesz és számít neked. Nem a pénz volt a lényeg. Hanem a dicsőség.

- Nem vágyom arra sem.

- De én helyetted is akartam.

- Mit számít neked a dicsőségem, Brenna? Hiszen nem is szereted a zeném.

- Nem igaz! - A kijelentés igazságtalansága felkeltette szokott indulatosságát. - Hát mi vagyok én, süket és ostoba, nemcsak erőszakos? Szeretem a zenéd. Gyönyörűnek tartom. Neked úgysem jelentett soha semmit, hogy mit gondolok felőle. Isten a megmondhatója, hogy éveken át piszkáltalak miatta, mégsem tudtalak annyira kihozni a sodrodból, hogy bebizonyítsd a tévedésem. Eltékozlod istenadta tehetséged, egy csodálatos dolgot, és ettől felforr a vérem.

Szeme dühösen villogott, arcáról letörölte könnyeit. - Nem tehetek róla, hogy így érzek, és ez nem jelenti azt, hogy kevésbé becsülnélek, te fajankó. Épp azért van, mert igenis végtelenül sokra tartalak. Aztán írsz egy dalt, ami lelkem mélyéig megrendít, olyan érzéseket kelt bennem, mint még soha semmi. Már akkor, sok héttel ezelőtt szerettem ezt a dalt, amikor még be sem fejezted, már akkor láttam, milyen, amikor ledobtad a zongorára, mintha akkor sem ismernél fel egy kincset, amikor kiböki a szemed. Muszáj volt kezdenem vele valamit, és az sem izgat, ha rosszul fogtam hozzá. Olyan büszke voltam rád, hogy mire vagy képes, hogy nem láttam tovább az orromnál. A fene essen beléd.

Velejéig megrázta Shawnt, amit hallott. Sziszegve fújta ki a levegőt. - Ez aztán nem mindennapi bocsánatkérés.

- Ugyan, cseszd meg. Minden szót visszaszívok, amit elég hülye voltam, hogy kiejtsek a számon.

Ez igen, ez az a nő, akit szeret, gondolta Shawn. Kezével a kapura támaszkodott, és gonoszkodó elégedettséggel méregette Brennát. - Késő, már kimondtad, és én elfogadom a bocsánatkérésed. És mindjárt viszonzom is. Mindig is számított, mit gondolsz a zenémről és rólam. Mindenki másnál fontosabb volt a te véleményed. Ehhez mit szólsz?

- Megpróbálsz átejteni, mert már megint felkaptam a vizet.

- Mindig is át tudtalak ejteni, drágám, akár mérges voltál, akár sem. - Meglökte a kaput, ami simán, könnyen kinyílt. - Gyere be a kapun át.

Brenna szipogott, és arra gondolt, bárcsak lenne kéznél egy papír zsebkendő. - Nem akarok.

- Azért csak bejössz - mondta Shawn, és kezénél fogva berántotta. - És most én következem.

- Nem érdekel, amit mondani akarsz. - Brenna megpróbálta kinyitni a kaput, és szitkozódott, amikor megint nem sikerült.

- Kénytelen vagy meghallgatni. - Shawn maga felé fordította, elkapta a két kezét, mielőtt ökölbe tudta volna szorítani őket. - Nem tetszik, amit csináltál, vagy ahogy eljártál, de indokaid némileg enyhítenek a helyzeten.

- Fütyülök rá.

- Elég a hülyéskedésből. - Amikor Brenna álla leesett, Shawn kissé a magasba emelte. - Ha muszáj, kemény is tudok lenni. Tudom, hogy szereted, ha keményebben bánok veled.

- Te megátalkodott…

Látva, hogy Brenna nem talál szavakat, Shawn bólintott. - Megnémultál, mi? Kellemes változatosság. Nincs szükségem egy olyan nőre, aki dirigálja az életem, de nincs kifogásom az ellen, hogy részt vegyen az irányításban. Nem hagyom, hogy lehengerelj, vagy rászedj, vagy manipulálj, és ha egyszer is megpróbálod, nagyon megbánod.

- Megbánom? - fortyant fel Brenna. - Már azt is bánom, hogy egy lépést is tettem…

- Brenna. - Shawn könnyedén megrázta, amitől a lány álla megint leesett. - Adódnak esetek, amikor jobb, ha befogod a szád és hallgatsz. Ez is ilyen alkalom. Ott tartottam, hogy egy, ha rászedsz, de más, ha meglepsz - folytatta, amikor Brenna csak pislogott. - Arra gondoltam, hogy mindent összevetve meg akartál lepni, mondjuk, ajándékot akartál adni, és én visszautasítottam. Ezért pedig bocsánatot kérek, Brenna.

A félelem és bánat szertefoszlott, de Brenna még nem bírt ellenállni a kísértésnek, hogy utánuk kapjon. - A te bocsánatkérésed se tartom sokra.

- Kell, nem kell, ez van.

- Hirtelen magad is nagyon rámenős lettél.

- Nekem is megvan a tűréshatárom, és ezt mostanra már tudhatnád… Szóval mennyit hajlandó Magee fizetni?

- Nem kérdeztem - felelte Brenna mereven.

- Á, ezek szerint nem mindenbe dugod bele az orrod. Jó tudni.

- Utálatos alak vagy. Mondtam, hogy nem a pénz érdekelt. - Ellökte Shawnt, és mivel nem akarta megint porig alázni magát azzal az átkozott kapuval, elindult az ösvényen. - Nem is értem, hogy lehettem olyan vak, hogy a természetednek ezt az oldalát észre sem vettem. Sosem értem meg, hogy hihettem, hogy szerelmes vagyok beléd. Már attól az elképzeléstől kitör a frász, hogy egy ilyen alakkal éljem le az életem.

Shawn akaratlanul is elvigyorodott. Milyen csodás, hogy élete a legapróbb részletekig a helyére került. - Mindjárt erről is beszélünk. Nagyon fontos, hogy nem a pénz számított, Brenna, lényeges, hogy nem az járt a fejedben: „Nos, ha ezzel az emberrel akarok maradni, akkor, a fenébe is, bizonyítsa be, hogy van annyira férfi, hogy megéljen a tehetségéből. Mivel nem hajlandó bebizonyítani, majd én teszek róla.”

- Fütyülök rá, hogy miből élsz.

- Ezt most már én is belátom. Inkább így gondolkozhattál: „Ezzel az emberrel akarok élni, és mivel így érzek iránta, szeretnék segíteni neki abban, ami számára fontos." Kedves gondolat, de nem változtat azon, hogy rám kellett volna hagynod.

- Biztos lehetsz benne, hogy ezt és minden mást a jövőben rád hagyok.

- Piros hó fog esni, ha akár egy hétig megtartod ezt a fogadalmad. És ha netán ez jár abban a számító kis agyadban, akkor közölhetem, hogy magam lépek kapcsolatba Magee-vel, kompozíciókat küldök neki, ha meg tud győzni, mert egyébként is ez volt a szándékom, amint személyesen beállít ide, és kipuhatoltam, miféle ember.

Brenna erre már megállt, és gyanakodva méregette. - Meg akartad mutatni neki a műveid?

- Nagy valószínűséggel igen. Bevallom, hogy eddig is többször közel álltam ahhoz, hogy elküldjem valakinek, de mindig meggondoltam magam. Amikor az ember megteremt valamit, az végtelenül értékes. Féltem, hogy mások gyengének találják. Biztonságosabbnak éreztem, ha nem kockáztatok. Tartottam attól, hogy elveszítek valamit, amit fontosnak tartok. Rosszabb véleménnyel vagy emiatt rólam, Brenna?

- Nem. Persze hogy nem. De ha nem kérdezel - jutottak eszébe apja szavai -, nem is kapsz választ soha.

- A nézőpont ellen nincs kifogásom, csak a módszer ellen. Mondd csak, ha Magee azt felelte volna, hogy: „ Hé, minek küldte el ezt a gyenge amatőr muzsikát? Tehetségtelen hatökör, aki írta", akkor kevésbé becsülnél?

- Dehogy, te ostoba. Tudtam volna, hogy Magee-nek csak annyi ízlése van, hogy a sóst az édestől meg tudja különböztetni.

- Hát ezzel sok mindent tisztáztunk. Visszatérhetnénk oda, amikor azt mondtad, hogy szerelmes vagy belém?

- Nem, mert már kiszerettem belőled. Észhez tértem.

- Az bizony nagy kár. Várnod kell egy percig. Van ugyanis valami, amit ki kell

hoznom.

- Nem várok. Hazamegyek.

- Akkor majd utánad megyek, Brenna - szólt vissza Shawn befelé menet. - És amit akarok, azt jobb itt és négyszemközt elintézni.

Brenna fejében megfordult, hogy átmászik a kapun, hogy borsot törjön Shawn orra alá, de az egész érzelmi vihar annyira feldúlta, hogy halálosan elfáradt. Essenek hát túl rajta itt és most, gondolta.

Keresztbe font karral várt. És amikor Shawn kijött és nem hozott semmit, Brenna mérgesen a homlokát ráncolta.

- Telihold van - jegyezte meg Shawn, és odalépett hozzá. - Ennek talán több köze van az időzítéshez, mint gondolnánk. De arra szánták, hogy holdfénynél történjék, és hogy itt, ezen a szent helyen.

Zsebébe nyúlt, de nem vett elő semmit. - Úgy terveztem, hogy hagyom, hogy addig üldözz, míg el nem kapsz, le nem győzöd az ellenállásom, és meg nem győzöl, hogy nincs mit tennem, mint feladni és elvenni téged.

Brenna szeme elhomályosult a megdöbbenéstől. - Tessék?!

- Tényleg azt képzeled, hogy az orromnál fogva vezettél?

Ilyen férfit akarsz, O'Toole? Egy nyámnyila alak legyen társad, gyermekeid apja?

- Valami játékot játszottál velem?

- Részben, ahogy te is velem. De a játéknak vége, és most úgy érzem, a hagyományos módon szeretném végigcsinálni. Brenna. - Megfogta a lány kezét, és titkon örült, hogy Brenna keze remeg. - Szeretlek. Nem tudom, mikor kezdődött, évekkel vagy hetekkel ezelőtt. De tiéd a szívem, és ez boldoggá tesz. Te vagy, akit akarok, minden jóval s rosszal egyetemben. Légy a társam. Gyere hozzám feleségül.

Brenna nem tudta levenni Shawn arcáról a szemét. Egész világát ott látta. - Fáj a fejem - nyögte ki végül.

- Isten áldjon. - Shawn félig nevetve fogta és csókolta meg Brenna kezét. - Hogy lennék képes nem szeretni egy ilyen nőt? - Keményen fogta Brenna kezét, míg zsebéből elővette a gyűrűt.

Az egyszerű aranygyűrűn a gyöngy úgy ragyogott, mint a hold: fehéren és tisztán. - A hold könnycseppje - mondta Shawn. - Amit én kaptam, hogy neked adjam. Tudom, hogy egyébként nem szoktál gyűrűt viselni.

- Én… szóval, akadályoz munka közben, meg mindennek nekiütődik.

- Vettem hozzá egy láncot is. A nyakadban is hordhatod. Ilyen kedvesség csak neki juthat eszébe, döbbent rá

Brenna. Ilyen drága, fontos apróság. - De most nem dolgozom.

Shawn az ujjára húzta, és Brenna keze megnyugodott az övében.

- Illik hozzám, ahogy te is. Ahogy benned minden illik hozzám. De akkor sem fogsz megríkatni.

- De igen. - Shawn megcsókolta Brenna homlokát, halántékát. - Ma telket vettem neked.

- Mit? - Könnyek homályosították el a látását, de azért egy lépést hátrált. - Micsodát? Telket? Telket vettél? És egy szóval sem említetted, meg sem mutattad?

- Ha nem tetszik, odatemethetsz.

- Lehet, hogy meg is teszem. Telket vettél - ismételte meg, és hangja álmodozóvá vált.

- Hogy házat építs nekünk, és a házban mi ketten otthont teremtsünk.

- A francba. Csak megríkattál. – Karjával átölelte a férfi nyakát. – Várj egy kicsit. Rémesen nézek ki. - A férfi vállába temette az arcát, beszívta illatát. – Azt hittem, csak sóvárgom utánad, és ez elég lesz mindkettőnknek. Sóvárgom utánad, de ez nem elég, és nem minden. Ez az ahol lenni akarok. És én szereztelek meg magamnak, s akár mit is mondasz, nem győzöl meg az ellenkezőjéről.

Elhúzódott, de csak annyira, hogy megcsókolhassa Shawnt. – Szépen elterveztem, mit mondok ma este, és most teljesen kiment a fejemből, mit is akartam mondani. De az a lényeg, hogy szeretlek, Shawn. Olyannak szeretlek, amilyen vagy. Semmin sem akarok változtatni.

- Ez még jobb is így. Bejössz végre? Megmelegítem a vacsorát.

- A legkevesebb, amit megtehetsz azután, hogy hagytad kihűlni. – Ujjaik összefonódtak. – Ugye nem ragaszkodsz egy nagy, felhajtással járó esküvőhöz?

- Aligha, mivel azt szeretném, ha mielőbb megesküdnénk.

- Istenem, - simult hozzá Brenna. – Úgy szeretlek Shawn Gallagher! De van még valami – mondta, míg a ház felé sétáltak – Nem kellene címet adni a dalnak, amit Maggee meg akar venni?

- Van címe. „Brenna dala” – felelte Shawn. – Mindig is így hívtam.